ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 766/13258/19
Номер провадження: 22-ц/819/698/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Приходько Л.А.,
Радченка С.В.,
секретар    Давиденко І.В.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2020 року, у складі судді Прохоренко В.В., повний текст рішення складено 03 лютого 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,  посилаючись на те, що 29.05.2017 року близько 21.50 години на перехресті вулиць І.Кулика та Ушакова  в м. Херсоні сталася дорожньо-транспорта пригода з вини ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем марки Dacia Logan, державний номер   НОМЕР_1 , проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалась, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 під його керуванням. В результаті ДТП належний йому на праві власності автомобіль отримав механічні пошкодження, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Вє-349 від 06.07.2017 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП складає 1 259 753,24 грн, в тому числі величина втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 152 124,10 грн. 
Окрім того, ним було витрачено 13 896,95 грн, з яких: 2982,00 грн - на оплату послуг з визначення матеріального збитку, 5 4600 грн – за евакуацію транспортного засобу відповідно до квитанцій №000182 від 02.06.2017 року та № 616 від 02.06.2017 року, 1 319,50 грн - за евакуацію транспортного засобу відповідно до квитанцій №1Р0220 від 02.06.2017 року та № 1Р0220D від 02.06.2017 року, 1 007,05 грн – за транспортування транспортного засобу до м. Одеси на діагностику відповідно до фіскального чеку від 10.06.2017 року, 1 398,16 грн – за дефектування транспортного засобу, відповідно до розрахункового документа № КЗЗ0000768/КЗС00000836 від 03.07.2017 року, 1 109,24 грн за транспортування транспортного засобу на діагностику до м. Одеса, відповідно до фіскального чеку від 15.06.2017 року, 612,00 грн – за зберігання транспортного засобу, відповідно до квитанцій № 12Р0219 та №12Р0219D від 02.06.2017 року. 
Внаслідок ДТП йому було завдано також моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 18 615,00 грн, що виразилась у фізичних та психологічних стражданнях, у зв`язку із пошкодженням належного йому майна та вимушених змін у його житті. 
З огляду на викладене, з урахуванням зменшених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 1 259 753,24 грн, моральну шкоду у розмірі 18 615,00 грн, судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалю суду від 08 квітня 2019 року до участі у справі залучено в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування».
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 13 896,95 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 18 615 гривень, судовий збір у розмірі 22,67 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень. В решті позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок пошкодження в ДТП належного йому автомобіля в сумі 1 174 641,19 гривень, суд першої інстанції з урахуванням роз`яснень, наданих в абзаці 2 пункту 14 постанови № 4 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» дійшов висновку, що оскільки позивач продав пошкоджений автомобіль, то відсутні підстави для стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту автомобіля за його відсутності та неможливості передачі запасних частин, які мають певну цінність після їх заміни та відшкодування шкоди відповідачеві. 
З апеляційною скаргою на вказане рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог звернувся позивач, який вважає рішення суду у вказаній частині незаконним та таким, що постановлене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що позовними вимогами в даній справі є саме відшкодування вартості збитку, завданого власнику транспортного засобу, а не відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням. Вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до даних правовідносин роз`яснення викладені в постанові № 4 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», оскільки в даній справі йдеться мова не про майно, а про складові частини автомобіля, що був пошкоджений внаслідок ДТП. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від відповідальності за заподіяну позивачеві шкоду, оскільки оцінив пошкоджені складові частини, що не можуть використовуватись за призначенням у вартість нових складових запчастин. Просить рішення суду змінити, стягнувши з ОСОБА_2 заподіяну позивачеві матеріальну шкоду в розмірі 1 174 641,19 гривень.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Мусулевський А.А. заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду в оскарженій частині законним та обґрунтованим. 
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог ніким не оскаржується, тому в силу принципу диспозитивності судом апеляційної інстанції не переглядається.
Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Audi Q7», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації 05 травня 2017 року. 
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2018 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 29 травня 2017 року близько 21.50 години, керуючи технічно справним автомобілем "Dacia Logan", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті по вул. Ілюші Кулика та просп. Ушакова, від вул. Миру в напрямку вул. Миколаївське шосе м. Херсона, порушуючи вимоги п.п. 2.3 б), 16.11 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалась, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем "Audi Q7", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по вул. Ушакова від вул. Молодіжної, в напрямку пл. Привокзальної в м. Херсон.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, пасажиру "Audi Q7", громадянину ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №158 від14.06.2017 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому першого другого шийного хребця, струс головного мозку, крововилив в м`які тканини голови та шиї відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя у відповідності до пункту 2.1.3.е) "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень".
Вказаним вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставіч.1 ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного основного (позбавлення волі) покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. (а.с.90,91)
В мотивувальній частині вказаного вироку суду вказано, що цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відповідно до ухвали суду від 14.12.2017 року був залишений без розгляду та повернутий позивачеві для подачі його в порядку цивільного судочинства. 
Відповідно до приписів ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно висновку №Вє-349 від 06.07.2017 року складеного експертом-товарознавцем Херсонської Торгово-промислової палати ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 29.05.2017 року при ДТП в цінах на час завершення дослідження становить 1 107 629,14 грн. Ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження становить 2 308 011,54 грн. Вартість завданої власнику автомобіля Audi Q7», реєстраційний номер  НОМЕР_2 матеріальної шкоди складає 1 259 753 ,24 грн. В неї входить: вартість ремонтно–відновлювальних робіт – 37270 грн, вартість необхідних для ремонту матеріалів – 43684,56 грн., вартість нових, замінених складових транспортного засобу – 1 027 647,58 грн, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу та його складових частин – 0, величина втрати товарності вартості -152 124,10 грн.
За страховим полісом обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно – правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу Dacia Logan, державний номер  НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на період з 20.08.2016 року по 19.08.2017 року (поліс № АК/0858651). 
Відповідно до платіжного доручення №558 від 22.06.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн за мінусом франшизи (1000 грн) відповідно до акту №109.00800718-1 від 15.06.2018 року. 
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Таким, чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріалами справи підтверджено, що саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача з вини відповідача зазнав механічних пошкоджень та потребує відновлення. 
Вказані обставини сторонами не заперечуються.
Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про передачу йому майна, що не може використовуватись за призначенням та просив в резолютивній частині рішення вказати про передачу йому у власність пошкоджених автомобільних деталей, що не можуть використовуватись за призначенням але мають певну цінність, відповідно до експертного висновку та ремонтної калькуляції експерта-автотоварознавця Херсонської ТПП Єрофева В.А. № Вэ 349 від 06.07.2017 року. 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повідомив суду, що відчужив належний йому автомобіль, жодного доказу про реалізацію автомобіля та ціну такого договору матеріали справи не містять 
Суд першої інстанції, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування завданої позивачеві матеріальної шкоди в сумі, що визначена експертом - 1 259 753 ,24 грн, в яку входить: вартість ремонтно–відновлювальних робіт – 37270 грн, вартість необхідних для ремонту матеріалів – 43684,56 грн., вартість нових, замінених складових транспортного засобу – 1 027 647,58 грн, величина втрати товарності вартості -152 124,10 грн, з тих підстав, що оскільки позивач продав пошкоджений автомобіль, то відсутні підстави для стягнення з відповідача, вартості відновлювального ремонту автомобіля за його відсутності та неможливості передачі запасних частин, які мають певну цінність після їх заміни та відшкодування шкоди відповідачеві.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим виходячи з наступного.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду, і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. 
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі. 
Згідно зі статтею 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи наведені норми законодавства, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, якої зазнав позивач в результаті ДТП, що сталася з вини відповідача, підлягають задоволенню у розмірі заявленому позивачем та доведеному належними та допустими доказами і не спростованому відповідачем. 
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.14 постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснив, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Таким чином, в цивільному праві першочерговим та пріоритетним є обов`язок винної особи відшкодувати заподіяну шкоду.
Оскільки ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про передачу йому майна, що не може використовуватись за призначенням, суд повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, однак відсутність у позивача на час ухвалення рішення суду вказаних деталей не є підставою для відмови в задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди. Після повного відшкодування збитків, в разі неможливості виконання рішення суду в частині повернення пошкоджених автомобільних деталей сторони можуть звернутись до суду з заявою про зміну способу виконання рішення суду.
Відповідач ОСОБА_2 23.01.2020 року звернувся до суду першої інстанції з заявою про зменшення розміру відшкодування шкоди з урахування скрутного майнового становища, посилаючись на положення ч.4 статті 1193 ЦК України. 
Колегія суддів вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню.
Частиною 4 ст.1193 ЦК передбачено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. 
Відповідач на підтвердження свого скрутного майнового становища надав суду ксерокопію своєї трудової книжки, з якої вбачається, що 12.10.2018 року він звільнений з посади вчителя фізкультури згідно ст.38 КЗпП України (розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника).
Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведені підстави для зменшення розміру відшкодування шкоди, що завдана ним позивачеві, оскільки сам по собі факт відсутності офіційного працевлаштування відповідача, який є працездатною, молодою особою, не свідчить про його скрутне матеріальне становище. Даних про наявність чи відсутність у нього будь-якого майна, наявність на утриманні інших осіб тощо матеріали справи не містять.
Враховуючи наведене, колегія суддів, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом збільшення стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми матеріальної шкоди з 13 896,95 гривень до 1 174 641,19 гривень та доповнення резолютивної частини рішення про зобов`язання позивача  після отримання відшкодування матеріальної шкоди передати відповідачу  пошкодженні автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням але мають певну цінність.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди змінити, збільшивши стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди з 13 896 (тринадцять тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень 95 копійок до 1 174 641 (один мільйон сто сімдесят чотири тисячі шістсот сорок одна) гривна 19 копійок.
Доповнити резолютивну частину рішення наступним абзацом:
Зобов`язати позивача   ОСОБА_1 після отримання відшкодування матеріальної шкоди передати відповідачу   ОСОБА_2 пошкодженні автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням але мають певну цінність, відповідно до експертного висновку та ремонтної калькуляції експерта-автотоварознавця Херсонської ТПП Єрофева В.А. № Вэ 349 від 06.07.2017 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2020 року 

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: Л.А. Приходько 

С.В. Радченко