ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6605/20 Головуючий у 1-й інстанції: Зубов О.С.
Номер провадження: 33/819/250/20                                         Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня2020 року Херсонський апеляційний суд у складі:
судді Калініної О.В., 
при секретарі Грищуку Р.Р. 
за участю адвоката Діневича О.М.
особи, відносно якої складено протокол
про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
                                        ВСТАНОВИВ:
       Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортнимм засобами строком на 1 рік.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
       Вказує, що постанова суду підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Вказує, що сутність адміністративного правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнано ОСОБА_1 , за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням, а тому висновок про його винуватість не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Суд безпідставно не прийняв до уваги його пояснення, про те, що він не керував автомобілем, водієм авто був ОСОБА_2 . 
       Поліцейським надав пояснення про те, як опинився в автомобілі на місці водія, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, так як дійсно цього дня вживав алкоголь, що було підтвердження тестом за результатами огляду.
       Зазначає, що після повернення на місце події ОСОБА_2 повідомив правоохоронців про те, що саме він керував транспортним засобом, втім поліцейські не взяли до уваги його свідчення. Такими діями поліцейськими було порушено вимоги ст. 272 КУпАП.
       Про упередженість поліцейського, що склав протокол, свідчить той факт, що він заніс до протоколу в якості свідків, «якихось осіб», які лише підтвердили те, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння.
       Вказує, що він не керував автомобілем і це може підтвердити свідок ОСОБА_3 . 
Стверджує, що суд упереджено підійшов до розгляду справи, безпідставно відмовив у допиті свідка ОСОБА_3 .
Покладені в основу рішення докази не доводять наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
        Протокол за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, проте не є доказом, що доводить винуватість особи.
       Протокол містить дані лише про результати тесту, який підтвердив наявність алкоголю в крові, однак в протоколі не зафіксовані обставини вчинення правопорушення, які підтвердили те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Викладені у протоколі обставини вважає припущенням поліцейського.
       Зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також не підтверджують факт того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тільки підтверджують перебування у цьому стані.
       Наявні записи відеофіксації з яких слідує, що він знаходився за кермом автомобіля, на думку апелянта, не є прямим доказом того, що він керував транспортним засобом, оскільки він надав пояснення про те, яким чином опинився на водійському місці.
       Вважає безпідставним твердження суду про те, що його було зупинено вже на дорозі, оскільки не має жодного запису чи документу, який би підтверджував той факт, що він здійснив рух за кермом транспортного засобу.
       З урахуванням викладеного вважає, що вина у скоєні адміністративного правопорушення не доведена, а сумніви, що виникли в ході судового розгляду, мають тлумачитися на його користь.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та адвокат Діневич О.М. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Мотиви суду.
Як слідує із постанови від 01.06 2020 року судом встановлено, що ОСОБА_1 14.04.2020 року о 15:01 год., в м. Херсоні по Миколаївському шосе, 5 км., керував транспортним засобом ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 обґрунтований наявними у справі доказами, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №426661 від 14.04.2020 року, актом огляду на стан сп`яніння, матеріалами відеофіксації.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно положень ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Судом на виконання вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, надано належну оцінку доказам, забезпечено право учасників справи на подання доказів на підтвердження своїх доводів. 
Суд обґрунтовано поклав в основу рішення протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №426661 від 14.04.2020 року, в якому зафіксовано, що 14.04.2020 року о 15.01 год. ОСОБА_1 , керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру «Драгер» 7510, №ARMF 0245, тест №17. Результат огляду 2.03 проміле.
Протокол складено уповноваженою службовою особою, він містить відомості щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дату, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, відомості щодо технічного засобу за допомогою якого здійснювався огляд, а також інформація про свідків, їх підписи, підпис поліцейського, що його склав, а також підписи самого ОСОБА_1 , що відповідає положенням ст. 255, 256 КУпАП.
Матеріали справи доводять, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, під час якого виявлено наявність у ОСОБА_1 алкоголю 2,03 %, проведено поліцейським у присутності двох свідків і результати цього огляду апелянтом під сумнів не ставляться.
Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , що підтверджують їх присутність при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, додані до протоколу.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності факту керуванням ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Вбачається із постанови, що суд перевірив відповідні доводи ОСОБА_1 та навів мотиви чому він не прийняв їх до уваги. 
Вбачається, що у письмових поясненнях у протоколі ОСОБА_1 вказав, що не згоден із правопорушенням, при цьому не робив жодних посилань на те, що він не керував транспортним засобом, чи про те, що автомобілем управляла інша особа, зокрема ОСОБА_2 .
       З відеозаписів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що на місці зупинки автомобіля поліцейськими ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність користування паском безпеки під час керування транспортним засобом та вирішувалося питання про притягнення його до адмінвідповідальності за порушення цих вимог ПДР. При цьому поліцейським виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини роту, у зв`язку з чим водієві запропоновано пройти огляд на місці зупинки за допомогою технічного засобу «Драгер», на що ОСОБА_1 погодився. ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, на першу вимогу поліцейського надав документи (місцезнаходження яких йому було достовірно відомо, а саме свідоцтва про право на реєстрацію транспортного засобу), не повідомляв про те, що транспортним засобом керувала інша особа. 
Розташування автомобіля на проїзній частині в момент його зупинки поліцейськими, яке зафіксовано на відеозаписі, як вірно зазначив суд також спростовує твердження апелянта про те, що автомобіль знаходився на парковці біля кафе, і що він не керував транспортним засобом. 
Додані до протоколу відеозаписи можуть слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, відтак зафіксовані на них обставини, обґрунтовано враховані судом при винесенні рішення.
Сукупність відомостей, що зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, на відеозаписі та в рапорті поліцейського спростовують пояснення ОСОБА_1 щодо обставин управління транспортним засобом, а відтак суд підставно відхилив його доводи. 
Вбачається, що після проведення огляду на стан сп`яніння та встановлення факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, в якому зазначено, що водієм є ОСОБА_1 і цей акт підписано ОСОБА_1 без зауважень. 
Суд підставно критично оцінив пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , про існування якого було заявлено лише під час судового розгляду, оскільки вони суперечать сукупності зібраним відповідно до приписів ч 2 ст. 251 КУпАП доказам. 
Не спростовують висновки суду і показання свідка ОСОБА_3 , який був допитаний під час апеляційного розгляду за клопотанням апелянта, оскільки він не був очевидцем подій, які зафіксовані у протоколі . 
Доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду не знайшли свого підтвердження, суд надав оцінку всім дослідженим у справі доказам. 
Посилання апелянта на упередженість суду при розгляді справи є непідтвердженими.
Стягнення на ОСОБА_1 накладено у межах строків, визначених ст. 38 КУпАП.Дотримався суд і загальних правил накладення стягнення за адмінінстративне правопорушення, визначених ст. 33 КУпАП. 
За правилами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. 
За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 01 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя
       Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна