ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м.Херсон

Номер справи: 664/3593/19
Номер провадження: 22-ц/819/1183/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)        Ігнатенко П.Я.,
суддів:         Воронцової Л.П.,
        Полікарпової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Фінкевича Володимира Григоровича, який діє від імені ОСОБА_1 , на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Бойка В.П. від 09 червня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ :
У грудні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі – банк, АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.12.2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої останній отримав кредит у розмірі 8063,93 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.
Відповідач погодився, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в угоді.
У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором,  станом на 19.11.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 18217,97 грн, яка складається з: 4171,92 гривень – заборгованості за кредитом; 3794,28 гривень – заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 9011,59 гривень – пені; 1240,18 гривень – штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. 
На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.12.2012 року в сумі 18217,97 грн та понесені судові витрати.
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 09 червня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Генеральною угодою від 26.12.2012 року в розмірі 18217,97 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 гривень, а всього стягнуто 20138,97 гривень.
В апеляційній скарзі адвокат Фінкевич Володимир Григорович, який діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування скарги зазначив, що кінцевий строк погашення заборгованості 31.12.2017 року, однак сторони погодили зміну строку виконання зобов`язань у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого Генеральною угодою. Враховуючи дату здійснення відповідачем останнього платежу 25.05.2016 року, вважає, що новий строк дострокового погашення кредиту – 26.06.2016 року, а позивач звернувся з позовом до суду 06.12.2019 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, про застосування якого було заявлено в суді першої інстанції. 
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. 
Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, згідно якої банк надав позичальнику кредит у розмірі 8063,93 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 60 місяців з 26.12.2012 року по 31.12.2017 року. Погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: починаючи з 1 до 25 числа кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 205,87 грн на погашення кредитної заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, а також інших витрат відповідно до Умов та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2017 року.
Згідно пункту 1.1.3. дата кінцевого погашення заборгованості за договором – 31.12.2017 року.
У пункті 1.3. та пункті 1.3.1 зазначено, що відповідно до ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених договорами та розділом 1 «Реструктуризація заборгованості» Генеральної угоди більш ніж на 1 день, строком повернення кредиту, який вказано в п.п. 1.1.3. Генеральної угоди є 2-й день з моменту такого порушення. 
Пунктом 2.2. угоди передбачено, що згідно ст. 212,611,651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій Генеральній угоді, Умовах та Правилах, більш ніж на 31-й день за зобов`язаннями, строк погашення яких не настав, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення строку повернення кредиту вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1240,18 грн (а.с. 8).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26.12.2012 року останній платіж по погашенню заборгованості надійшов 25.05.2016 року, (а.с. 5-6).
До суду першої інстанції надійшла заява адвоката Фінкевича В.Г., який діє від імені ОСОБА_1 , про застосування загального строку позовної давності (а.с. 49).
Отже, після 25.05.2016 року зобов`язання по щомісячному погашенню кредиту з 01 по 25 число кожного місяця не виконувались, строк наступного платежу з 1 по 25 червня 2016 року порушений більше ніж на 31 день, отже на 32-й день порушення 26.07.2016 року настав кінцевий строк повернення кредиту в повному обсязі, в тому числі платежів, строк яких не настав. В свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом 06 грудня 2019 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. 
За таких обставин, сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Така ж правова позиція зазначена Верховним судом України у постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-68цс15 та у постанові від 23.11.2016 року № 6-2104цс16.
Окрім того, оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача процентів, штрафу та пені.
Зазначене узгоджується з Правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10 цс 18 у справі № 444/9519/12. 
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається з дати остаточного погашення заборгованості за договором, передбаченої п.п. 1.1.3. п. 1 Генеральної угоди, тобто з 31 грудня 2017 року, - помилковий, оскільки у разі прострочки при порушенні строків погашення заборгованості сторони чітко погодили порядок зміни кінцевого строку повернення кредиту в повному обсязі– 32-й день з моменту виникнення порушення. 
За таких обставин, доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі про відмову у задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском позовної давності, - заслуговують на увагу та заява про застосування строків позовної давності підлягає задоволенню. Пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності. 
У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 361,25 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору на стадії апеляційного розгляду. Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_1 було зменшено розмір судового збору за подання апеляційної скарги, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір на стадії апеляційного розгляду у сумі 2520,25 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Фінкевича Володимира Григоровича, який діє від імені  ОСОБА_1 , - задовольнити.
Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 09 червня 2020 року, - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 361 (триста шістдесят одну) гривню 25 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору на стадії апеляційного розгляду.
Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір на стадії апеляційного розгляду в сумі 2520 (дві тисячі п`ятсот двадцять) гривень 25 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                         П.Я.Ігнатенко

Судді:                                                                                 Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова