Справа № 127/33053/19
Провадження № 22-ц/801/1244/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року	Справа № 127/33053/19	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого : Копаничук С.Г.
Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.
учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2020 року, ухвалене судом під головуванням судді Венгрин О.О. у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-
В с т а н о в и в :
09.12.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказало, що 23.12.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають укладений між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.11.2019 року складала 69572,71 грн., з яких: 29703,55 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 3401,56 грн. – заборгованість за відсоткам нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 32678,42 грн. – нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3289,18 грн. - штраф (процентна складова). Просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та понесені судові витрати.
Заочним рішенням Вінницького міського суду від 20.01.2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, що складається з 29703,55 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3401,56 грн. - заборгованість за процентами, 16552,56 грн. - пеня, 500 грн. і 3289,18 грн. - штрафи. В іншій частині позовних вимог – відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати частково через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за за тілом кредиту, відсотками, пенею, штрафами та заборгованістю відмовити. Зазначив, що суд першої інстанції зробив суперечливий висновок про стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29703,55 грн., при цьому встановивши, що отримане тіло кредиту складало 10000 грн. Вказав, що на погашення частини тіла кредиту він сплатив 2295,97 грн, які банк помилково зарахував на погашення заборгованості по пені. Зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що Умови та правила надання банківських послуг, згідно яких позивач самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт, а також Витяг з тарифів обслуговування кредитної картки ним не підписувались. Вказав, що суд не дослідив, що саме надані позивачем Умови та правила були додатком до підписаної анкети-заяви, а відтак вони не можуть вважатися складовими частинами. Зазначив, що надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог не містять у собі розміру процентної ставка та у них відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а тому не свідчать про його розуміння, ознайомлення та погодження саме з ними. Зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази про дотримання позивачем вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів щодо повідомлення його як споживача про умови кредитування та узгодження із ним саме тих умов, які вважає узгодженими АТ «ПриватБанк». Просив змінити розподіл судових витрат.
Відзив на апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду не надходив.
Апеляційна скарга на підставі ст.369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.
Суд першої інстанції встановив, що 23.12.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають укладений між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, чим порушив права позивача, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.11.2019 року складала 69572,71 грн., з яких: 29703,55 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 3401,56 грн. – заборгованість за відсоткам нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 32678,42 грн. – нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3289,18 грн. - штраф (процентна складова). 
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що  надані позивачем докази, зокрема, копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ОСОБА_1  від 23.12.2010 року, довідка про умови кредитування, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт і витяг з Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, підтверджують укладення договору на вказаних умовах, неналежне виконання  ОСОБА_1  його умов, достовірність та розмір заборгованості останнього за ним. Зменшуючи розмір нарахованої позивачем неустойки (пені), суд першої інстанції виходив з того, що  він значно перевищує розмір збитків, а тому, з врахуванням вимог ч. 3 ст. 551 ЦПК України та п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», підлягає зміні з 32678,42 грн. до 16552,56 грн. (1/2 частка від заборгованості по простроченому тілу кредиту та відсотках). Разом із тим,колегія суддів вважає, що з такими висновками суду в повній мірі погодитися не можна, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
У відповідності до положень статей 610, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Зі змісту ст.ст.77-80 ЦПК України докази мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, передбаченими ст.ст.77-80 ЦПК України.
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).
Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на обов`язки щодо надання доказів позивачем, передбачені ст. ст. 81,83 ЦПК України, саме останній на підтвердження позовних вимог мав надати належні, допустимі ,достовірні і достатні докази наявності та розміру заборгованості як за тілом кредиту, так і за відсотками.
Позивачем в позовній заяві вказано, що відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. До позовної заяви банк додав, зокрема, розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що розмір тіла кредиту був збільшений банком шляхом зарахування до нього несплачених відсотків за користування кредитом, внаслідок чого тіло кредиту збільшилось з 10000 грн. до 29703,55 грн. 
Відтак, хоча фактично отримані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, проте, останній не надав доказів правомірності збільшення тіла кредиту понад встановлений розмір кредитного ліміту, отримання ОСОБА_1 кредиту в розмірі 29703,55 грн., а тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу і з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума фактично отриманого кредиту в розмірі 10 000 грн.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність з банком домовленості про розмір відсотків за користування кредитними коштами, пені, штрафу є необґрунтованими, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам.
Так, як вбачається з Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 16), у ній сторонами погоджено базовий розмір процентної ставки 2,5 % річних на місяць, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості: (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 - за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, що нараховується раз в місяць, за наявності прострочення за кредитом або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.; передбачено розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, визначених договором, більше ніж на 30 днів, а саме (500 грн+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій), тощо. Довідка про умови кредитування підписана ОСОБА_1 , є достатнім, достовірним, письмовим доказом про наявність узгоджених з відповідачем умов кредитування, розміром та правилами нарахування відсотків і відповідальності за їх порушення, обізнаність і згоду його з ними.
Відтак, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за відсотками та штрафами є обґрунтованим, а тому в цій частині підлягає залишенню без змін. 
Оскільки стягненню з відповідача підлягає тіло кредиту в розмірі 10000 грн., колегія суддів вважає, що і розмір пені підлягає зменшенню до розміру збитків. 
Відповідно до ст. 551 ч. 3 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.
В зв`язку з тим, що з відповідача підлягає стягненню фактично отримана сума кредитних коштів, вимога про стягнення з відповідача пені підлягає зміні, а стягненню підлягає 13401,56 грн., що відповідає розміру заборгованості по простроченому тілу кредиту та процентах.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його зміни, а саме замість «29703,55 грн.» слід вказати «10000 грн.», замість «16552,56 грн.» слід вказати «13401,56 грн.».
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат слід врахувати, що судом задоволено позовні вимоги в розмірі 30592,30 грн., з яких: 10000 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 3401,56 грн. – заборгованість за відсоткам нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 13401,56 грн. – нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3289,18 грн. - штраф (процентна складова), що становить 43,97 % від ціни позову.
АТ КБ «ПриватБанк» за подання позовної заяви сплатило 1921 грн. судового збору, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню 844,66 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог. 
В свою чергу ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2881,5 грн., його апеляційну скаргу задоволено частково та змінено рішення суду першої інстанції на суму, що складає 57,24 % від ціни позову, тому з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в сумі 1649,37 грн.
Відповідно до ч. 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
За вказаних обставин з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути різницю судових витрат, що підлягають відшкодуванню сторонам пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 804,71 грн. (1649,37 -844,66).
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2020 року в частині стягнутої заборгованості за кредитним договором змінити, в частині судових витрат, - скасувати.
Замість цифр «29703,55» вказати «10000», замість цифр « НОМЕР_1 » вказати « НОМЕР_2 ».
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 804,71 грн. судових витрат.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Головуючий:                                               С. Г. Копаничук

Судді:                                                           Ю. Б. Войтко

   І. М. Стадник