Ухвала
Іменем України 
31 липня 2020 р.
м. Київ
провадження № 51- 2222 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 6 квітня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 24 червня 2020 року.
 
Суть питання та встановлені судом обставини
 
Засуджений звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку вироку Тернопільського міськрайонного суду від 6 квітня 2020 року та ухвали Тернопільського апеляційного суду від 24 червня 2020 року.
 
Мотиви Суду
 
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
 
При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
 
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
Разом із цим, ОСОБА_4 у касаційній скарзі, обґрунтовуючи незаконність постановлених судових рішень, переважно наводить доводи, які стосуються неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а також оцінки місцевим судом доказів, з якою він не погоджується, висловлює свою версію події та дає власну оцінку наведеним у вироку доказам, що з огляду на положення ст. 433 КПК України не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
 
Ураховуючи викладене, керуючись  ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
 
З цих підстав Суд постановив:
 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 6 квітня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 24 червня 2020 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                            ОСОБА_3