Ухвала
Іменем України
 
23 липня 2020 року
м. Київ
Справа № 752/26530/19
Провадження № 51-3447 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 липня 2020 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про припинення запобіжного заходу у виді застави у кримінальному провадженні № 42015100010000284 та повернення застави. 
На вказану ухвалу ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої Київський апеляційний суд ухвалою від 03 липня 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на положення п. 5-1 ч. 1 ст. 309 КПК України, просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення, яким скасувати запобіжний захід у виді застави та повернути кошти.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
За змістом ст. 310 та ч. 4 ст. 424 КПК України ухвали слідчого судді не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, тому оскаржувана ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положення частин 1 та 2 ст. 309 КПК містять вичерпний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді, і цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.
Пунктом 5-1 ч. 1 ст. 309 КПК України передбачено можливість оскарження в апеляційному порядку ухвал слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу.
Проте оскарження ухвали слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні клопотання про припинення запобіжного заходу у виді застави та повернення застави, цими положеннями закону не передбачено.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали Київського апеляційного суду від 03 липня 2020 року, апеляційний суд, дотримуючись вимог ст. 309, ст. 392, ч. 4 ст. 399 КПК України, встановив, що зазначена вище ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, й обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , з чим погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Отже, з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень й інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 03 липня 2020 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                 ОСОБА_3