ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року 
м. Київ
справа №810/3179/18
адміністративне провадження №К/9901/15212/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінод» до Головного управління ДФС у місті Києві   про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДФС у місті Києві на ухвалу  Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року  (суддя-доповідач - Беспалов О.О., судді: Парінов А.Б., Ключкович В.Ю.) у справі №810/3179/18,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінод» звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.03.2018 №0000614001, №0000624001, №0000634001, №0000644001.       

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 (повний текст рішення складено 06.02.2019) позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 12.03.2018 №0000614001. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 

Копію рішення суду першої інстанції отримано уповноваженим представником відповідача 09.02.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення наявне в матеріалах адміністративної справи (а.с. 49 т. 2).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, Головне управління ДФС у місті Києві 12.03.2019 оскаржило його в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду. При цьому, вважаючи строк на звернення до апеляційного адміністративного суду пропущеним, скаржник порушив питання про його поновлення. Мотивуючи вказане клопотання відповідач зазначив, що реалізація 12.03.2019 права на апеляційне оскарження судового рішення відбулася з дотриманням процесуального строку встановленого статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням того, що копію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 контролюючий орган отримав 11.02.2019 (понеділок). Таким чином, відповідач просить суд поновити пропущений строк та відкрити апеляційне провадження у даній справі. 

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2019 клопотання Головного   управління ДФС у місті Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 залишено без задоволення, а подану відповідачем апеляційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана з пропуском визначеного статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України строку на апеляційне оскарження, а наведені скаржником у заяві про поновлення такого строку підстави визнані судом неповажними; пункту 1 частини п`ятої статті 296 цього ж Кодексу, у зв`язку з ненаданням документа про сплату судового збору. Цією ж ухвалою заявнику визначено строк на усунення виявлених судом недоліків, терміном у десять днів з дня вручення копії даної ухвали, протягом якого особа має право надати суду: 1)обґрунтовану заяву із зазначенням інших підстав, які з об`єктивних перешкод унеможливили реалізацію права на звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою у строк встановлений законом; 2) документ про сплату судового збору.

При цьому, залишаючи клопотання Головного   управління ДФС у місті Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції без задоволення, Шостий апеляційний адміністративний суд встановив, що копію оскаржуваного рішення апелянтом отримано 09.02.2019, про що свідчить зворотнє повідомлення, наявне у матеріалах адміністративної справи. Натомість, як вказав суд, неможливість подання Головним   управлінням ДФС у місті Києві апеляційної скарги у період з 10.02.2019 по 11.03.2019 апелянт жодним чином не обґрунтував.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, в межах відведеного судом строку, на адресу суду надійшло клопотання Головного управління ДФС у місті Києві про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги в частині сплати судового збору та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Доводи відповідача щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зводяться до того, що оскільки копію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 відповідач отримав 11.02.2019, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції на отриманій до супроводження відповідним юристом копії рішення суду першої інстанції, строк на подання апеляційної скарги визначений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України має бути поновлений з подальшим відкриттям провадження у справі.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23.04.2019 визнавши причини пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 неповажними відмовив у задоволенні клопотань Головного управління ДФС у місті Києві про продовження строку на усунення недоліків та поновлення строку на апеляційне оскарження. Цією ж ухвалою суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 у справі №810/3179/18.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

3. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління ДФС у місті Києві звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду. 

4. У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статей 242, 295, 299, Кодексу адміністративного судочинства України та вказує на безпідставність прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом ухвали від 23.04.2019, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, зважаючи на відсутність законних підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження. При цьому, відповідач окремо наголошує, що відмовляючи у поновленні строку на апеляційне оскарження, пропуск якого, як вказує скаржник, відбувся з поважних причин, суд позбавляє відповідача права на захист в судовому порядку. Також контролюючий орган вказує на регламентованість процесуальним законом права особи на звернення з апеляційною скаргу в межах встановленого статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, а також зазначає, що реалізація права на апеляційне оскарження відповідачем була здійснена в межах тридцятиденного строку з дати (11.03.2019) реєстрації Головним управлінням ДФС у місті Києві копії рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 в канцелярії контролюючого органу, що є підставою для поновлення пропущеного строку та відкриття апеляційного провадження у даній справі. 

5. В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінод» не скористалося своїм правом не подало відзиви на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає її подальшому розгляду.

6. Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7. Конституція України.

7.1. Стаття 129.

Однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

8. Кодекс адміністративного судочинства України:

8.1. Частина перша статті 2.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

8.2. Стаття 13.
  
Особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

8.3. Частини перша, третя статті 242. 

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

8.4. Частина перша  статті 293.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

8.5. Стаття 295.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. 

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених  частиною другою  статті 299 цього Кодексу.

8.6. Частина друга статті 298.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених  статтею 296  цього Кодексу, застосовуються положення  статті 169  цього Кодексу.

8.7. Частина третя статті 298.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених  статтею 295  цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

8.8. Пункт 4 частини першої статті 299.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь  на  всіх етапах розгляду справи, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані  із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

10. Кодекс адміністративного судочинства України зобов`язує обчислювати перебіг строку апеляційного оскарження за правилами процесуального закону визначеного статтею 295 цього Кодексу.

Згідно вказаних положень статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду за умови подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Учасники справи також мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду у разі його пропуску з інших поважних причин, крім визначених законом випадків.

Пропущений строк апеляційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

11. Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених скаржником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

12. За результатами оцінки зазначених, у надісланій на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстав, суд може визнати їх поважними та відкрити апеляційне провадження або визнати такі підстави неповажними, у зв`язку з чим відмовити у відкритті апеляційного провадження.

13. Приписи пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження. 

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

14. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).

15. Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції ухвалою від 22.03.2019 визнавши причиним пропуску Головним управлінням ДФС у місті Києві строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 неповажними, визначив скаржнику строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги щодо надання, серед іншого, обґрунтованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших причин поважності підстав пропуску такого строку з долученням до неї належних доказів на їх підтвердження.

На виконання вимог ухвали від 22.03.2019 про залишення апеляційної скарги без руху, відповідачем на адресу суду скеровано клопотання про поновлення строку на  апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019, пропуск якого, як вказує скаржник, відбувся з поважних та незалежних від нього причин (реєстрація контролюючим органом вхідного документа 11.03.2019), що підтверджується копією рішення суду першої інстанції з штампом реєстрації вхідної кореспонденції за №7608/19 від 11.02.2019.

Оцінивши в сукупності наведені контролюючим органом обставини, Шостий апеляційний адміністративний суд 23.04.2019 постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у даній справі у зв`язку з визнанням неповажними причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду. При цьому, обґрунтовуючи своє рішення суд зазначив, що доводи апелянта про дату отримання ним копії оскаржуваного рішення саме 11.02.2019 спростовуються матеріалами справи, адже згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення наявного в матеріалах адміністративної справи (а.с. 49 т. 2) копію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 було вручено представнику Головного управління ДФС у місті Києві 09.02.2019.

А відтак, на переконання суду, наведені відповідачем підстави пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення (09.02.2019) до закінчення перебігу тридцятиденного строку (11.03.2019), з яким положення статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає безумовне поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, контролюючий орган не скористався своїм процесуальним правом на своєчасне апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

16. Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. 

У ситуації з пропуском державними органами процесуальних строків оскарження судових рішень, поважними причинами пропуску строку не може виступати інформація щодо дати реєстрації вхідних документів канцелярією суб`єкта владних повноважень, оскільки номер та дата реєстрації вхідної кореспонденції самі по собі не можуть свідчити про дату отримання рішення суду, а лише фіксують факт реєстрації такої кореспонденції в канцелярії контролюючого органу. 

17. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідач отримавши 09.02.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 мав врегульоване законом право на його оскарження в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з моменту його отримання, а саме до 11.03.2019. 

18. В свою чергу, суд апеляційної інстанції ухвалою від 23.03.2019 надавав відповідачу достатній строк для усунення недоліків поданої 12.03.2019 апеляційної скарги щодо надання обґрунтованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Наведені контролюючим органом у клопотанні, надісланому на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, підстави пропуску строку апеляційного оскарження судом визнано неповажними, у зв`язку з чим Шостий апеляційний адміністративний суд 23.04.2019 обґрунтовано постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд звернув увагу, що відповідачем, у поданому клопотанні, не наведено причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали вчасно подати належним чином оформлену апеляційну скаргу до суду, та які б могли бути визнані судом поважними. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

19. За таких обставин та з огляду на завдання адміністративного судочинства, у тому числі і щодо забезпечення права на апеляційний перегляд справи, визначені статтями 2, 13 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки Головним управління ДФС у місті Києві не доведено наявність обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, апеляційний адміністративний суд дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.

20. З урахуванням положень Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі №810/3179/18 - без змін.

21. Відповідно до пункту 1 частини першої статі 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

22. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статі 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 344, 345, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019 у справі №810/3179/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                               І.Я. Олендер

                                                                                                                        І.А. Гончарова

                                                                                                                        Р.Ф. Ханова