Ухвала
 
01 липня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 757/72583/17
 
провадження № 61-46553св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року у складі судді Соколова О. М. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий» (далі - ТОВ «Телеканал Прямий»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 , інформацію, поширену 28 жовтня 2017 року ТОВ «Телеканал Прямий», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в ефірі Телеканалу «Прямий» у програмі «Закрита зона», та зобов`язано відповідачів спростувати її.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «Телеканал Прямий» на користь ОСОБА_1 1 920 грн витрат з оплати судового збору. 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року в частині стягнення судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто судовий збір з ОСОБА_2 та ТОВ «Телеканал «Прямий» на користь ОСОБА_1 по 960 грн з кожного.
В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 травня  2018 року залишено без змін.
 
У жовтні 2018 року до суду касаційної інстанції від ТОВ «Телеканал «Прямий» надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2018 року поновлено ТОВ «Телеканал «Прямий» строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року та постанови Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року, відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
 
У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Під час підготовки справи до касаційного розгляду з`ясовано, що касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Суд першої інстанції визнав дану справу малозначною, оскільки вона відноситься до категорії справ незначної складності відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, про що вказано у протокольній ухвалі та рішенні Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, що є підставою для закриття касаційного провадження.
 
Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, статтями 19, 389 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року у справі № 757/72583/17 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «Прямий», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

 
Судді:                                                                                                          В. І. Журавель

 
                                                                                                                                                                                                                                  Н. О. Антоненко

 
                                                                                                                                                                                                                                  М. М. Русинчук