ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/9721/18		
Провадження № 22-ц/821/652/20		
категорія 312000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І. 
суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,
секретаря: Винник І. М.
учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 ;
відповідач: Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго»;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Клименка Артема Ростиславовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення безпідставно набутих коштів, процентів та моральної шкоди, у складі: головуючого судді Скляренко В. М., повний текст рішення складено 18 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

14 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Черкасиобленерго» про стягнення безпідставно набутих коштів, процентів та моральної шкоди.
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є споживачем послуг з електропостачання, які надаються їй ПАТ «Черкасиобленерго» на підставі Договору № 28-31-071 від 05 травня 2015 року. 
Зазначала, що вона завжди сумлінно виконувала свої обов’язки щодо оплати послуг електропостачання, що підтверджується, зокрема, рахунком за електроенергію за травень 2018 року, де станом на 01 червня 2018 року переплата по її особовому рахунку становить 11792,68 грн.
Незважаючи на це, у рахунку за електоенергію за червень 2018 року відповідач виставив їй вимогу про сплату 2659,79 грн, в телефонному режимі її попередили, що у разі неоплати рахунку до кінця липня 2018 року негайно припинять електропостачання.
Вона є людиною похилого віку, проживає сама, її будинок негазифікований, опалення та приготування їжі здійснюється виключно за допомогою електроенергії, припинення постачання якої є для неї серйозною проблемою, оскільки фактично зробить будинок непридатним для проживання, тому вона оплатила вказаний рахунок 20 липня 2018 року.
Водночас, нею було направлено відповідачу письмове звернення з вимогою пояснити підстави нарахування «боргу», відповідь на яке їй надійшла лише у вересні 2018 року.
Із наданої відповіді вбачається, що із оплачених нею 2255,57 грн – це нібито заборгованість, яка складається із нарахувань з травня 2017 року по вересень 2017 року.
У вересні 2018 року відповідачем було виставлено рахунок за серпень 2018 року на суму 67,97 грн, який було позивачем оплачено, тобто, станом на 31 серпня 2018 року у позивача була відсутня заборгованість перед відповідачем.
Зазначає, що у жовтні 2018 року нею було отримано лист від відповідача, у якому з посиланням на Порядок розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, затверджених постановою КМ України від 23 серпня 2016 року № 534, було вказано: вам було здійснено корегуючий перерахунок сум субсидії за 2015-2016 року та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до державного бюджету».
Разом із листом вона отримала від відповідача рахунок за вересень 2018 року на суму 3287,53 грн. Як випливає із рахунку, окрім поточних нарахувань за вересень 2018 року - 3183,66 грн, заборгованість складає коригуючий перерахунок.
Вважає, що оскільки їй була встановлена субсидія на оплату послуг електропостачання для індивідуального опалення, посадові особи відповідача прекрасно розуміли, що будинок позивача є негазифікованим і в разі припинення елекропостачання стане непридатним для проживання. Тобто, вказані посадові особи відповідача свідомо використали тяжку для позивача обставину з метою примусити її оплатити неправомірно нарахований борг.
Такі дії відповідача, на думку позивача, суперечать вимогам п. 7 Порядку розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року №534, а також вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів».
Крім того, вказує, що на вимогу відповідача нею було сплачено 81,90 грн в якості оплати послуг з електропостачання за жовтень 2018 року, що в подальшому було визнано відповідачем заборгованість, як помилково нараховану, яка сталася внаслідок механічної помилки і облікована по іншому особовому рахунку, який стосується не позивача, а третьої особи. 
Оскільки відповідач не має правових підстав вимагати від неї таких коштів, то 2255,57 грн та 81,90 грн є безпідставно набутим майном, а тому мають бути повернуті відповідачем разом з відсотками за період з моменту їх отримання відповідачем і до 16 січня 2019 року.
У зв`язку з протиправними вимогами та діями відповідача вона також зазнала душевних страждань, а тому їй має бути відшкодована моральна шкода. Навіть після подачі позову, відповідач продовжує грубо порушувати права позивача, завдаючи їй моральних страждать, більше того, посадові особи відповідача від усних погроз припинити електропостачання перейшли до письмових. Тому моральну шкоду вона оцінила в 6000 грн.
Неодноразово змінюючи позовні вимоги, остаточно ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПАТ «Черкасиобенерго» на її користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 2337,47 грн, проценти за користування такими коштами в сумі 201,28 грн та моральну шкоду в розмірі 6000 грн; зобов`язати ПАТ «Черкасиобленерго» припинити нарахування їй боргу у зв`язку з коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до державного бюджету та відображення такого боргу у рахунках за електроенергію. Судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2019 рокупозовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Черкасиобленерго» задоволено частково. 
Стягнуто із ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 81,90 грн, проценти за користування безпідставно набутими коштами в сумі 2,50 грн, моральну шкоду в розмірі 1000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 1409,67 грн, а всього 2494,07 грн. 
В іншій частині позову відмовлено. 
Рішення суду мотивоване тим, що оскільки період надання субсидії позивачу є опалювальний сезон (з 15 жовтня одного року до 15 квітня наступного), то ОСОБА_1 не звільняється від обов`язку здійснювати за власний рахунок оплату вартості спожитої електричної енергії в неопалювальний сезон, тому в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 2255,57 грн, які є вартістю електричної енергії спожитої позивачем в період з травня по вересень 2017 року, відмовлено.
Що стосується здійснення позивачкою платежу в розмірі 81,90 грн на підставі вимоги відповідача від 14 листопада 2018 року № 195, то в цій частині позовні вимоги є цілком обґрунтованими, оскільки в позивача боргу на вказану суму не існувало, що і було визнано відповідачем. Тому доведеною є і вимога щодо стягнення відсотків за користування 81,90 грн з 16 листопада 2018 року по 16 січня 2019 року.
Вимога про зобов`язання ПАТ «Черкасиобленерго» припинити нарахування ОСОБА_1 боргу у зв`язку з коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки, не підлягає до задоволення, адже правомірність здійснення перерахунку відповідачем, легітимність прензії відповідача не є предметом розгляду в даному судовому провадженні.
Щодо моральної шкоди, то суд виходив з того, що позивач доказала факт завдання їй моральної шкоди, однак не обґрунтувала підстав з яких виходила при визначенні такого розміру, та не надала суду відповідних доказів на підтвердження таких підстав.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із рішенням суду, 27 грудня 2019 року представник ОСОБА_1 – адвокат Клименко А. Р., вважаючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуальногоо та неправильное застосовано норми матеріального права, просив суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивачем була заявлена вимога, зокрема, припинити нарахування позивачеві боргу у зв`язку із коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до Державного бюджету та відображення такого боргу в рахунках за електроенергію.
Вказана вимога була поставлена у зв`язку тим, що між сторонами виник спір щодо правомірності дій відповідача, які, на думку позивача, свідчили про невизнання та оспорювання відповідачем права власності на грошові кошти в сумі 3183,66 грн. 
Вважає, що такий спосіб захисту права, як припинення дії, яка порушує права, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, тобто, позивач мала повне процесуальне право звернутися до суду з позовом про захист свого права, а саме припинити дію. 
Зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано п. 7 Порядку № 534, а саме судом було встановлено не вчасне здійснення розрахунку невикористаних сум субсидій та обліковано заборгованість по оплаті послуг електропостачання у сумі 2255,57 грн, однак, суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення вказаної суми.
Вважає, що сір виник із трьох взаємоповязаних ситуацій, а саме здійснення відповідачем безпідставних нарахувань у червні 2018 року, вересні 2018 року та листопаді 2018 року. Тобто, у жовтні 2017 року між сторонами жодного спору не виникало, а норми матеріального парава повинні були застосовуватись судом першої інстанції до різних спірних епізодів у редакціях станом на червень, вересень та листопад 2018 року, а не на червень 2017 року.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та встановлено, що відзив на апеляційну скаргу може бути подано протягом 5 днів з моменту одержання цієї ухвали.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19 березня 2020 року розгляд апеляційної скарги призначено на 08 квітня 2020 року.
20 березня 2020 року ПАТ «Черкасиобленерго» було подано заяву про продовження процесуального строку на подачу відзиву.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду Черкаської області від 23 березня 2020 року було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Черкасиобленерго» про продовження процесуального строку на подачу відзиву.
24 березня 2020 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Клименка А. Р. надійшло заперечення на заяву відповідача про продовження процесуальних строків в якому просив відмовити у продовженні процесуального строку на подачу відзиву ПАТ «Черкасиобленерго» та відмовити у прийнятті відзиву ПАТ «Черкасиобленерго» на апеляційну скаргу, якщо його буде подано з пропуском встановленого судом строку.
В подальшому розгляд справи було відкладено на 29 квітня 2020 року, 19 травня 2020 року, 11 червня 2020 року та 25 червня 2020 року.

Фактичні обставини справи 

Згідно довідки Вільшанської селищної ради від 30 жовтня 2018 року № 02-34/1404, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 одиноко (т. 1 а.с. 17).
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 березня 2018 року вбачається, що Городищенський РЕМ є відокремленим підрозділом ПАТ «Черкасиобленерго» (т. 1 а.с. 86).
Відповідно до Договору про користування електричною енергією № 28-31-071 від 05 травня 2015 року, укладеного між енергопостачальником та чоловіком позивачки – ОСОБА_2 , постачання електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 здійснювало ПАТ «Черкасиобленерго» через відокремлений структурний підрозділ Городищенський РЕМ. Облік спожитої електричної енергії здійснювався по особовому рахунку №28-31-071 на підставі показників лічильника електричної енергії (т. 1 а.с. 18-20).
Згідно з Договором про користування електричною енергією від 10 квітня 2017 року, укладеного між ПАТ «Черкасиобленерго» та позивачем – ОСОБА_1 , енергопостачальник взяв на себе обов`язок надійно постачати споживачеві електричну енергію за адресою АДРЕСА_1 , на момент укладення договору було встановлено 3 тарифних зони, встановлено розрахунок на підставі лічильника. Визначено, що на момент укладення договору заборгованість перед електропостачальником у споживача відсутня. Номер особового рахунку 28-31-071 (т. 1 а.с. 93-94).
Відповідно до листа ПАТ «по газопостачанню та газифікації» «Черкасигаз» від 21 грудня 2008 року № 2714/29 договір розподілу природного газу між ПАТ «Черкасигаз» та ОСОБА_1 не укладався. ПАТ «Черкасигаз» не здійснював та не здійснює газопостачання до житла позивача (т. 1 а.с. 127).
З рахунків за електроенергію, які надходили ОСОБА_1 вбачається, що за січень 2015 року необхідно було сплатити 135,09 грн, за лютий 2015 року 95,29 грн, за березень 2015 року 50,48 грн, за квітень 36, 97 грн, за травень 2015 року 31,19 грн, за червень 2015 року 48,07 грн, за серпень 2015 року 155,70 грн, за вересень 2015 року 54,99 грн, за жовтень 2015 року 125,95 грн (т. 1 а.с. 20-28).
Відповідно до рахунків за електроенергію, які надходили ОСОБА_1 , за період з листопада 2015 року по грудень 2015 року до сплати було вказоано 0,00 грн, з жовтня 2016 року по лютий 2017 року до сплати 0,00 грн, за квітень 2017 року до сплати 0,00 грн, з серпня 2017 року по вересень 2017 року до сплати 0,00 грн, за жовтень до сплати 784,40 грн, з листопада 2017 року по травень 2018 року до сплати 0,00 грн (т.1 а.с. 29-47).
Згідно рахунку за електроенергію за червнень 2018 року, ОСОБА_1 необхідно сплатити 2650,79 грн (т.1 а.с. 47).
Відповідно до квитанції № 0.0.1090480840.1 від 20 липня 2018 року, ОСОБА_1 сплатила 2650,79 грн за електроенергію по особовому рахунку № 28-31-071 (т.1 а.с. 48).
20 липня 2018 року ОСОБА_1 надіслала Городищенському РЕМу заяву, в якій просила надати їй письмове пояснення про оплату за електроенергію за червень 2018 року в сумі 2650,79 грн (т.1 а.с. 91).
З листа Городищенського РЕМу від 25 липня 2018 року № 1948, адресованого ОСОБА_1 вбачається, що з жовтня 2016 року по квітень 2017 року їй була призначена субсидія на електропостачання. За цей період нею було використано електроенергії на суму 6813,28 грн, субсидія перерахована 14470,19 грн, невикористана субсидія становить 7656,91 грн, яка повинна бути повернута до Державного бюджету. Коригування цих коштів було проведено у жовтні 2017 року. Станом на 01 жовтня 2017 року розмір заборгованості споживача перед енергопостачальником складав 2255,57 грн (7656,91 грн – 5401,34 грн) і складався із сум, нарахованих за фактично використану електричну енергію в період часу з травня по вересень 2017 року. Зазначено, що рахунок виставлений за червень 2018 року складається з нарахувань за травень 2018 року 127,69 грн + нарахувань за червень 2018 року 264,54 грн + заборгованість попереднього періоду 2255,57 грн = 2650,79 грн (т. 1 а.с. 49). 
Також вказано, що нарахування спожитої електричної енергії за жовтень 2017 року склали 784,40 грн, які складаються з 7656,91 грн невикористана субсидія – к-т 5401,34 грн субсидія за жовтень 2017 року +114,30 грн нарахувань за жовтень 2017 року (т. 1 а.с. 49). 
Відповідно до рахунку за електроенергію за липень 2018 року, ОСОБА_1 необхіно сплатити 345,69 грн, в серпні 2018 року 67,97 грн, у вересні 2018 року 3287,53 грн, що складається із 103,87 грн спожитої електроенергії та 3183,66 грн субсидії, в жовтні 2018 року 3268,80 грн, що складається з 85,14 грн спожитої електроенергії у жовтні та 3287,53 грн боргу, за листопад 2018 року 3249,27 грн, що складається з 65,61 грн спожитої електроенергії у листопаді та 3268,80 боргу (т. 1 а.с. 50-52, 122-123).
Листом Городищенського РЕМу, ОСОБА_1 повідомлено, що внаслідок технічної помилки електричної формули обрахунку сум субсидії на оплату послуг електропостачання для індивідуального опалення, що привело до порушення вимоги п. 6 Порядку розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидій, затвердженого КМУ від 23 серпня 2016 року № 534 та з метою попередження недопущення зазначеного характеру фінансових порушень, їй було здійснено коригуючий перераїхунок сум субсидій за 2015-2016 та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до Державного бюджету. Також зазначено, що вказаний рахунок необхіно оплатити протягом 10 робочих днів, але не пізніше 20 календарного дня (т. 1 а.с. 53).
14 листопада 2018 року за № 3150 Городищенським РЕМом було надіслано ОСОБА_1 вимогу № 195 про слату за поставлену електричну енергію в сумі 81,90 грн згідно о/р № 39-03-008 та попереджено, що у випадку невиконання їхньої вимоги у вказаний термін, зазначена вище сума буде стягнута з неї в примусовому порядку через районний суд з віднесення на її рахунок судових витрат (т. 1 а.с. 69).
Квитанцією від 16 листопада 2018 року ОСОБА_1 було оплачено 81,90 грн (т. 1 а.с. 70).
Відповідно до квитанції № 95 від 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 сплатила 65,61 грн за електоенергію по особовому рахунку № 28-31-071 (т. 1 а.с. 124).
Згідно з розрахунком боргу по особовому рахунку №28-31-071 станом на 18 грудня 2018 року, за період з жовтня 2015 року по червень 2018 року безпосередньо споживачем по особовому рахунку №28-31-071 здійснено два платежі на суму 54,99 грн – за жовтень 2015 року та 125,95 грн – за листопад 2015 року, за липень 2018 року ОСОБА_1 було сплачено 2650,79 грн, за серпень 345,69 грн, вересень 2018 року 67,97 грн, жовтень 2018 року 103,87 грн, грудень 2018 року 85,14 грн. При цьому, за період з липня 2018 року по груднь 2018 року, ОСОБА_1 було сплачено повністю суми, які було нараховано до оплати за вказані місяці (т. 1 а.с. 96-97).
На підставі направлення №3 від 02 січня 2018 року Головним державним аудитором відділу контролю у соціальній галузі та культури Управління Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області було здійснено зустрічну звірку Смілянського (міського) району електричних мереж ПАТ «Черкасиобленерго» з метою документалльного та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для здійснення їх реальності та відображення в обліку (т. 1 а.с. 98).
Відповідно до листа ПАТ «Черкасиобленерго» від 12 жовтня 2018 року № 8166/03-01-03-01 директорів РЕМ, зокрема Городищенського РЕМ, зобов`язано в жовтні 2018 року виконати коригування по особових рахунках споживачів та в термін до 31 жовтня 2018 року надати копію акту та списки споживачів (т. 1 а.с. 101-102). 
З уточнюючого акту розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій для відшкодування витрат на оплату послуг електропостачання за 2015-2016 та 2016-2017  опалювальні періоди наданий Городищенським РЕМ вбачається, щокоригування обліку коштів субсидії по особовому рахунку ОСОБА_1 за опалювальний період 2015-2016 становить – 2084,10 грн, а за 2016-1017 1099,56 грн (т. 1 а.с. 100).
Згідно з довідки № 120 КНП «Городищенський РЦПМСД» амбулаторії ЗПСМ смт. Вільшана вбачається, що ОСОБА_1 , жителька смт. Вільшана, хворіє на ДЗ: гіпертонічна хвороба ІІ, ступінь ІІ, ризик помірний. Гіпертензія серця. СН ІІ Аст.ф.к.ІІ. Дисгормональна кардіопатія на фоні післяопераційного гіпотеріозу. Хронічний гастродуоденіт зі зниженою секреторною функцією в стадії нестійкої ремісії (т. 1 а.с. 121).
З відповіді Городищенського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» на адвокатський запит адвоката Шендрик В. О. від 19 грудня 2018 року № 3795, вбачається, що споживач ОСОБА_1 в опалювальний період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року отримувала субсидію на електропостачання, а саме з жовтня 2015 року по грудень 2015 року включно. За цей період споживач використала електроенергії на 730,15 грн, а субсидія перерахована 4051,74 грн, невикористані кошти 3321,59 грн, повернено до Державного бюджету 1130,99 грн, недовраховано 2084,10 грн. В опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року отримувала субсидію на електопостачання. За цей період споживач використала електроенергії на 6813,28 грн, а субсидія перерахована 15569,75 грн, невикористані кошти 8756,47 грн, повернено до Державного бюджету 7656,91 грн, недовраховано 1099,56 грн. Загальна сума до повернення в Державний бюджет становить 3183,66 грн.
Стоствно листа-вимоги від 14 листопада 2018 року за № 3150 про нарахування боргу у розмірі 81,90 грн ОСОБА_1 виявлено, що вказаний борг нараховувався іншому споживачу згідно особового рахунку 39-03-008 (т. 1 а.с. 139-140).
Відповідно до відповіді ПАТ «Черкасиобленерго» на адвокатський запит представника ОСОБА_1 від 27 грудня 2018 року № 10210/0903, станом на 01 жовтня 2017 року к-т по рахунку ОСОБА_1 становив 5401,34 грн, тобто 7656,91 грн – 5401,34 грн = 2255,57 грн заборгованості, яка складається з нарахувань з травня 2017 року по вересень 2017 року. 04 вересня 2018 року були проведені коригуючі перерахунки невикористаних сум субсидій 2015-2016 та 2016-2017 років, у зв`язку із технічними помилками формули обрахунку, а саме порушення п. 6 порядку розрахунку (нарахування використаної електроенергії береться лише за період оплати субсидії, а програма взяла нарахування з жовтня по квітень включно). Тому у вересні 2018 року споживачу вручну було зроблено перерахунок недовикористаних коштів для повернення в Державний бюджет. Загальна сума до повернення в Державний бюджет становить 3183,66 грн (т. 1 а.с. 188-189).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду
Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Звертаючись до суду, ОСОБА_1 обгрунтовувала порушення її прав, як споживача послуг електропостачання, що привело до завдання їй моральної та матеріальної шкоди.
Рішенням суду позов задоволено частково, однак в апеляційній скарзі рішення суду оскаржується в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи апеляційним судом встановлено, що безпосередньо позивач звернулась до суду у 2018 році у зв`язку із трьома взаємопов`язаними подіями, а саме нарахування відповідачем позивачу боргу у розмірі 2255,57 грн у червні 2018 року, який виник в неопалювальний період 2017 року, нарахування боргу в розмірі 3287,53 грн у вересні 2018 року, як коригуючого розрахунку за опалювальний період 2015-2016 року та 2016-2017 року та нарахування боргу у розмірі 81,90 грн у листопаді 2018 року.
Згідно ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Оскільки, за твердженням відповідача, перерахунки по особовому рахунку здійснені у зв’язку з помилковим нарахуванням в опалювальному періоді 2015-2016 та 2016-2017 роках, в неопалювальний період в 2017 році та помилкова вимога в 2018 році, то і матеріальні норми повинні бути застосовані саме станом на вказаний період, а саме до травня 2016 року (за опалювальний період 2015-2016 років), до травня 2017 року (за опалювальний період 2016-2017 років), до жовтня 2017 року (за неопалювальний період 2017 року) та в листопаді 2018 року (за помилкову вимогу 2018 році) відповідно.
Згідно ст. 2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час укладання між сторонами договору про постачання електричної енергії) державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується, зокрема, на принципах забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час укладання між сторонами договору про постачання електричної енергії), споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення № 848), визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій, зокрема, комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Порядок розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року №534 (далі – Порядок №534).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з електропостачання, які надає ПАТ «Черкасиобленерго» та отримувала субсидію на електропостачання в опалювальний період. 
Щодо вимоги про стягнення із відповідча на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 2255,57 грн та 81,90 грн, а всього 2337,47 грн, як безпідставно набутих, проценти за користування такими коштами в сумі 201,28 грн, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. 14 Положення № 848 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону, але не більше ніж на 12 місяців, і розраховується, зокрема, на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.
При цьому, розмір субсидії на опалювальний сезон для домогосподарств, які використовують природний газ/електричну енергію для індивідуального опалення, розраховується з 16 жовтня по 15 квітня включно.
Пунктом 15 Положення № 848 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що після закінчення опалювального сезону невикористана сума субсидії для відшкодування витрат на оплату, зокрема, електропостачання для індивідуального опалення (в разі використання природного газу/електричної енергії для індивідуального опалення) повертається підприємством - виробником/виконавцем такої послуги до бюджету в повному обсязі на підставі акта розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидії.
Частина невикористаної суми субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення, що в еквіваленті не перевищує вартості (станом на 1 травня нового неопалювального сезону) 100 куб. метрів природного газу або вартості 150 кВт·г електричної енергії (в разі використання природного газу/електричної енергії для індивідуального опалення), перераховується на особовий рахунок одержувача субсидії в банківській установі або виплачується через відділення поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта».
Розрахунок та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення та послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення здійснюються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Розрахунок невикористаних сум субсидії проводиться виробниками/виконавцями послуг, зокрема, з електропостачання у разі використання електричної енергії для індивідуального опалення (далі - надавачі послуг), об`єднаннями співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельними кооперативами, які є колективним споживачем (замовником) житлово-комунальних послуг, станом на 1 травня нового неопалювального сезону за особовим рахунком споживача - громадянина, якому призначено субсидію на опалювальний сезон, що закінчився (далі - одержувач субсидії) (п. 2 Порядку №534 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
З аналізу вищевикладених положень закону вбачається, що в неопалювальний період споживач, який має субсидію лише на опалювальний період, повинен самостійно оплачувати надані послуги з електропостачання, а субсидія, яка ни не була використана підлягає поверненню до бюджету у визначеному законом порядку.
Із наданого відповідачем розрахунку боргу по особовому рахунку № 28-31-071 станом на 18 грудня 2018 року вбачається, що за період з травня по вересень 2017 року позивач  ОСОБА_1  жодного разу не оплачувала вартість наданих послуг з електропостачання. Крім того, позивачем в процесі розгляду справи як не спростовано вказаного розрахунку відповідача, так і не надано доказів оплати нею вартості спожитої електроенергії в неопалювальний період.
При цьому, із наданих рахунків на електроенергію за вказаний період вбачається, що вказані послуги погашались за рахунок субсидії, яка вчасно не була повернута до Державного бюджету електропостачальником, ПАТ «Черкасиобленерго».
Апеляційний суд звертає увагу, що позивач оспорює не розмір такої заборгованості, а сам факт її нарахування. 
Тому встановивши помилковість такого зарахування, ПАТ «Черкасиобленерго» здійснив перерахунок наданих послуг та правомірно поставив вимогу позивачу про оплату вартості наданих їй послуг за електропостачання за період з травня по вересень 2017 року, що вірно було враховано судом першої інстанції.
Щодо боргу в розмірі 81,90 грн, то суд першої інстанції також прийшов до вірного висновку, що в цій частині позовні вимоги є цілком обґрунтованими, оскільки у ОСОБА_1 боргу на вказану суму не існувало, що і було визнано відповідачем. Тому вказана сума набута відповідачем без належної правової підстави і підлягає поверненню позивачу.
Частиною 1 ст. 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Оскільки, згідно квитанції від 16 листопада 2018 року ОСОБА_1 сплатила 81,90 грн, то саме з цієї дати необхідно розраховувати нарахування таких процентів.
Тому розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача складає 2,50 грн. (81,90 х 18% (розмір облікової ставки НБУ): 100% : 365 днів х 62 дні (з 16 листопада 2018 року по 16 січня 2019 року).
Щодо вимоги позивача про зобов`язання ПАТ «Черкасиобленерго» припинити нарахування боргу ОСОБА_1 у зв`язку з коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до державного бюджету та відображення такого боргу у рахунках за електроенергію, то апеляційний суд враховує наступне.
Згідно з принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 49 ЦПК України).
За змістом ст. ст. 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 , зокрема, просила суд припинити дію, яка порушує її права, адже, на думку позивача, відповідач не визнає та оспорює її право власності на грошові кошти в сумі 3183,66 грн, які були їй надані в якості субсидії та не були використані протягом опалювального періоду. 
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України, серед яких є, зокрема, припинення дії, яка порушує право.
Отже, ОСОБА_1 було обгрунтовано обраний спосіб захисту, адже між нею та відповідачем існує спір щодо наявності заборгованості по оплаті за послуги з електропостачання, що не було враховано судом першої інстанції під час розгляду даної справи.
Проаналізувавши редакції Положення № 848, які були чинними до травня 2016 року та травня 2017 року відповідно, апеляційний суд встановив, що п. 15 вказаної постанови визначає, що громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов’язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. Сума субсидії, яку структурними підрозділами з питань соціального захисту населення було переказано на рахунки підприємств - виробників/виконавців житлово-комунальних послуг для оплати їх вартості в розмірі соціальних нормативів і яка не використана домогосподарством внаслідок економії споживання послуг, зараховується підприємством - виробником/виконавцем як оплата послуг, у тому числі обов’язкової частки платежу домогосподарства, на наступні розрахункові періоди. Підприємство - виробник/виконавець послуги зобов’язане зазначати суму переплати за послугу у платіжних документах одержувачам субсидії.
Після закінчення опалювального сезону сума невикористаної субсидії на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання) повертається виробником/виконавцем таких послуг до бюджету в повному обсязі. 
Розрахунок та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення та послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення здійснюються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Постанови КМУ № 534 (в редакції чинній до травня 2017 року) визначено, що розрахунок невикористаних сум субсидії проводиться виробниками/виконавцями послуг, зокрема, з електропостачання у разі використання електричної енергії для індивідуального опалення станом на 1 травня нового неопалювального сезону за особовим рахунком споживача - громадянина, якому призначено субсидію на опалювальний сезон, що закінчився.
Відповідно до п. 3 Порядку № 534 розрахунок невикористаної суми субсидії проводиться надавачем послуг у разі, коли на особовому рахунку одержувача субсидії станом на 01 травня нового неопалювального сезону, а також станом на 01 травня 2016 року обліковується переплата за послугу.
З абз 1 п. 7 Порядку № 534 вбачається, що якщо після проведення розрахунку за формулами, зазначеними у пунктах 4 - 6 цього Порядку, невикористана сума субсидії за опалювальний сезон має від’ємне значення, розрахунок за таким особовим рахунком невикористаної суми субсидії не проводиться.
Переплата за особовим рахунком одержувача субсидії (станом на 1 травня нового неопалювального сезону) зменшується на розраховану відповідно до пунктів 4 - 6 цього Порядку невикористану суму субсидії за опалювальний сезон. Загальний обсяг невикористаних сум субсидій, що підлягає поверненню до бюджету, визначається кожним надавачем послуг шляхом додавання невикористаних сум субсидії за опалювальний сезон за особовими рахунками всіх одержувачів субсидії (абз 2-3 п. 7 Положення № 534 в редакції чинній до травня 2016 року).
Переплата за особовим рахунком одержувача субсидії (станом на 1 травня нового неопалювального сезону) зменшується на розраховану відповідно до пунктів 4 - 6 цього Порядку невикористану суму субсидії. При цьому не допускається нарахування та облік будь-якої заборгованості на особовому рахунку одержувача субсидії. Загальний обсяг невикористаних сум субсидій, що підлягає поверненню до бюджету, визначається кожним надавачем послуг шляхом додавання невикористаних сум субсидії за особовими рахунками всіх одержувачів субсидії (абз 2-3 п. 7 Положення № 534 в редакції чинній до травня 2017 року).
З наданої відповідачем інформації ОСОБА_1 споживала електроенергію в опалювальний період майже щомісяця менше призначеної субсидії, а саме в опалювальний період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року позивач використала електроенергії на 730,15 грн, а субсидія перерахована 4051,74 грн, невикористані кошти 3321,59 грн, в опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року позивач використала електроенергії на 6813,28 грн, а субсидія перерахована 15569,75 грн, невикористані кошти 8756,47 грн.
Тобто, за спірний період ОСОБА_1 не було використано 12078,06 грн субсидії, які підлягали поверненню до Державного бюджету. Однак, у зв`язку з проведенням аудиторської перевірки у вересні 2018 року, було встановлено, що повернута була не вся сума невикористаної субсидії. Зокрема, по осбовому рахунку ОСОБА_1 до Державного бюджету не було повернуто за 2015-2016 роки 2084,10 грн, а за 2016-2017 роки 1099,56 грн, а всього на суму 3183,66 грн.
З викладеного вбачається, у позивача протягом спірного опалювального періоду відсутня заборгованість за спожиту електроенергію, дана обставина фактично визнається відповідачем, який неодноразово вказував на наявність значної переплата за особовим рахунком одержувача субсидії на кінець, як опалювального періоду 2015-2016, так і опалювального періоду 2016-2017 років.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання незаконним та зобов’язання ПАТ «Черкасиобленерго» припинити нарахування  боргу  ОСОБА_1  у зв`язку з коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до Державного бюджету та відображення такого боргу у рахунках за електроенергію,яке, крім іншого, порушує право позивача на отримання субсидії на наступний період.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 175/2183/17.
Щодо стягнення моральної шкоди, то апеляційний суд враховує, що згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
       Відносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються ЗУ«Про захист прав споживачів».
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 1, ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів»).
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої діями ПАТ «Черкасиобленерго», суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що протиправні дії ПАТ «Черкасиобленерго», які виразилися в порушенні прав споживача, призвели до душевних страждань, яких позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача. 
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 490/8831/15-ц (провадження № 61-4309св18) та у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц (провадження № 61-22702сво18).
Крім того, внаслідок протиправної поведінки відповідача ОСОБА_1 занадто хвилювалась, що залишиться без опалення, що викликало погіршення стану її здоров`я, на підтвердження чого вона надала суду медичну довідку від 21 грудня 2018 року.
Однак, враховуючи позовні вимоги, що підлягають задоволенню, апеляційний суд дійшов висновку, про збільшення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача з 1000 грн до 3000 грн, що відповідатиме вимогам розумності, добросовісності, справедливості.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. ч. 2 - 3 ст. 367 ЦПК України).
За таких обставин, звертаючись до суду з позовом, саме на позивача покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. 
При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки поданих та досліджених судом доказів та незгоди із висновками суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи надані позивачем докази в підтвердження позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з вищевикладених підстав.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про доведеність витрат на правничу допомогу, які понесла ОСОБА_1 , адже у відповідності до положень ст. 137 ЦПК України, в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу на суму 11100 грн вона надала: Договір про надання професійної правничої допомоги від 10 листопада 2018 року, акт про вартість професійної правничої допомоги від 19 лютого 2019 року, рахунок на оплату від 19 лютого 2019 року, квитанцію № 33 від 22 березня 2019 року, меморіальний ордер від 22 лютого 2019 року (т. 2 а.с. 8-12). 
Однак, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, а також те, що позов задоволено частково, апеляційний суд дійшов висновку про збільшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню із ПАТ «Черкасиобленерго» до 5883 грн.
Щодо судового збору, який частково підлягає стягненню із ПАТ «Черкасиобленерго», то апеляційний суд враховує, що прид`являючи позов було поставлено три позовні вимоги, а позов задоволено частково, тому із відповідача на користь держави, за подачу позову підлягає стягненню 704,8 * 3 - 47% = 1120,63 грн, за подачу апеляційної скарги із ПАТ «Черкасиобленерго» на користь держави підлягає стягненню 1680,95 грн, а всього 2801,57 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Клименка Артема Ростиславовича задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення безпідставно набутих коштів, процентів та моральної шкоди, в частині відмови в зобов`язанні Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» припинити нарахування ОСОБА_1 борг у зв`язку з коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до державного бюджету та відображення такого боргу у рахунках за електроенергію скасувати.
Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» припинити нарахування ОСОБА_1 борг у зв`язку з коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до державного бюджету та відображення такого боргу у рахунках за електроенергію.
В частині стягнення із Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди змінити, збільшивши розмір стягнутої маральної шкоди з 1000 грн до 3000 грн.
В іншій частині рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2019 року залишити без змін.
Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5883 грн.
Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на користь держави судовий збір в розмірі 2801,57 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 01 липня 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак