Справа № 757/22555/18-ц                                               Головуючий 1 інстанція- Писанець В.А.
Провадження № 22-ц/824/8443/2020                   Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
30 червня 2020 року                                                                                     м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 25 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж 7» про захист прав споживача та відшкодування майнових збитків і моральної шкоди,-
 
в с т а н о в и в:
 
У травні 2018 року ОСОБА_1  звернувсядо суду із вказаним позовом,який надалі уточнив і мотивував тим, що 27 грудня 2017 року о 06 год. 49 хв. він здійснив заправку пальним належного йому на праві власності автомобіля "Mazda 6" реєстраційний номер НОМЕР_1 на АЗС «AVANTAGE 7» на вул.Велика Кільцева 98-а у м.Києві, власником якої є відповідач ТОВ «Авантаж 7». 
Вказував, що після заправки він завів двигун свого автомобіля і почав рух, проте, проїхавши декілька кілометрів двигун вимкнувся, після чого завести двигун не вдалося. Автомобіль було доставлено на станцію технічного обслуговування на вул.Грінченка18 у м.Києві, де під час первинної діагностики автомобіля було встановлено, що причиною його несправності стало неякісне пальне, оскільки злите з бака паливо візуально мало неоднорідний характер, у ньому спостерігалися сторонні домішки і наявність 40 % води. Йому довелося здійснити ремонт транспортного засобу, який включав заміну свічок запалювання, паливних форсунків, паливного насосу та повну чистку системи вартістю 24410,11 грн., що є завданими йому збитками. 
Посилаючись на порушення його прав як споживача, після уточнення вимог, просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти на ремонт транспортного засобу у розмірі 24278,11 грн., витрати на придбане 27 грудня 2017 року паливо в сумі 1339,53 грн. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн.
Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 25 жовтня 2019 року у  задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням, позивач ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. 
Скарга мотивована недослідженням судом у повному обсязі наданих позивачем 
                                                                        -  2  -
доказів, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між поломкою його автомобіля та заправкою на належній відповідачу АЗС, зокрема час і місце заправки, підстави, з яких відбулася поломка. Вважає, що, незважаючи на додані до відзиву на позов копії паспортів якості та сертифікати відповідності на кілька видів бензину, що реалізовується відповідачем на АЗС, не доведено що саме цей бензин знаходився у бензинових колонках і реалізований йому при заправці автомобіля.Судом не враховано роз`яснення, викладені у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» щодо звільнення продавця чи виконавця від відповідальності за завдану шкоду лише у випадку, якщо доведуть, що шкода виникла внаслідок порушення потерпілим правил користування товаром (послугою). Висновки суду про те, що позивач не реалізував своє право, визначене ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечать даній нормі, яка не передбачає обов`язкове звернення споживача до власника продукції з вимогою провести експертизу, а відтак позивач не мав обов`язку звертатися до відповідача з вимогою про проведення експертизи чи інших досліджень пального. Вважає, що позивач обрав відповідний закону спосіб захисту своїх прав.
Відповідач ТОВ «Авантаж 7» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно  відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.
Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить 25617,64 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справиздійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між несправністю його автомобіля, в результаті виходу з ладу свічок запалювання, паливних форсунок, паливного насосу, та заправкою паливом на АЗС ТОВ «Авантаж 7».
При цьому суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи складені за результатами діагностики автомобіля позивача на станції технічного обслуговування, які б підтверджували, що причиною несправності автомобіля стало неякісне пальне, як і взагалі відсутні належні докази, що пальне неякісне.
Також суд керувався тим, що позивач не реалізовував своє право, визначене ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», та не звертався письмово до відповідача з приводу проведення експертизи якості автомобільного палива, а матеріали справи не містять
                                                                        -  3  -
і доказів того, що станція технічного обслуговування є компетентною установою щодо проведення експертизи нафтопродуктів.
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються завдання шкоди позивачу внаслідок придбання ним някісного пального. 
Відповідно до ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.
Статтею 711 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну покупця у зв`язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з положеннями ч.3 ст.1209, ст.12111 ЦК України підстави та особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, встановлюються законом.
Спеціальним законом, який регулює відносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні, є Закон України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» (ч.1 ст.2 Закону).
Згідно ст.4 цього Закону відшкодування шкоди не залежить від вини виробника продукції, а також від того, чи перебував потерпілий з ним у договірних відносинах.
Згідно ч.1 ст.5 цього Закону продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов`язаних із споживанням та використанням цієї продукції. 
Відповідно до приписів ч.1 ст.6 цього Закону для відшкодування шкоди потерпілий повинен довести сукупність наступних обставин: 1) наявність шкоди; 2) наявність дефекту в продукції; 3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між дефектом в продукції та шкодою.
За положеннями ст.7 цього Закону за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник, а будь-яка особа, яка ввезла на митну територію України продукцію з метою її продажу або розповсюдження в будь-якій іншій формі в ході провадження господарської діяльності, відповідно до цього Закону несе відповідальність як виробник.
Судом першої інстанції встановлено, що 27 грудня 2017 року о 06 год. 49 хв. позивач здійснив заправку пальним (бензином) належного йому на праві власності автомобіля «Mazda6» реєстраційний номер НОМЕР_1  на суму 1339,53 грн. 
Заправка здійснена на АЗС «AVANTAGE7» на вул.Велика Кільцева 98-а у м.Києві, власником якої є відповідач ТОВ «Авантаж 7». 
Заправившись, позивач завів двигун свого автомобіля і почав рух, проте через декілька кілометрів двигун вимкнувся, після чого завести двигун не вдалося.
При огляді автомобіля на станції технічного обслуговування на АДРЕСА_1 позивача повідомили, що причиною його несправності стало неякісне пальне, оскільки злите з бака паливо візуально мало неоднорідний характер, у ньому спостерігалися
                                                                        -  4  -
сторонні домішки і наявність 40 % води, що, як вказує позивач, підтверджується висновком майстра по контролю ОСОБА_2 .
У зв`язку із здійсненням ремонту автомобіля, який включав заміну свічок запалювання, паливних форсунків, паливного насосу та повну чистку системи, позивачем витрачено 24278,11 грн.
Також судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні документи складені за результатами діагностики автомобіля позивача на станції технічного обслуговування, які б підтверджували, що причиною несправності стало неякісне пальне, як і взагалі відсутні будь-які докази якості самого пального.
При цьому відповідачем надано до суду належні та допустимі докази, що якість автомобільного палива, яке реалізовувалось на АЗС ТОВ «Авантаж 7» 27 грудня 2017 року, відповідала встановленим вимогам та стандартам, що підтверджується паспортами якості виданими ОАО «Мозирський нафтопереробний завод» № 1598 на бензин неетильований АІ-92-К5-Евро по СПБТ 1656-2016, № 1559 бензин неетильований АІ-95-К5-Евро по СПБ 1656-2016, № 1569 паливо дизельне ДТ-3-К5, сорт F СТБ 1658-2015 та сертифікатами відповідності зареєстрованими в Реєстрі Системи за № UA1.145.0000547- 17 (термін дії з 20 січня 2017 року до 19 січня 2018 року, продукція: бензин неетильований АІ-92-К5- Евро), за № UA 1.145.0000548-17 (термін дії з 20 січня 2017 року до 19 січня 2018 року, продукція: бензин неетильований АІ-95-К5-Евро), за № UA 1.145.0000549-17 (термін дії з 20 січня 2017 року до 19 січня 2018 року, продукція: паливо дизельне ДТ-3-К5, сорт F, (вміст сірки в паливі - до 10 мг/кг.).
За таких обставин, з огляду на недоведеність позивачем як потерпілим обставин, передбачених ч.1 ст.6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги про недослідженням судом у повному обсязі наданих позивачем доказів, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між поломкою його автомобіля та заправкою на належній відповідачу АЗС, зокрема належність позивачу автомобіля «Mazda6», час і місце заправки, підстави, з яких відбулася поломка колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.
По-перше, дані обставини, щодо належності автомобіля «Mazda 6» р.н. НОМЕР_1 позивачу і його заправки на АЗС відповідача 27 грудня 2018 року не заперечуються жодною із сторін.
По-друге, дані обставини судом досліджені і їм дана відповідна оцінка у судовому рішенні.
По-третє, відмовляючи у позові суд першої інстанції послався на відсутність у справі будь-яких документів, які б підтверджували заправку автомобіля позивача неякісним пальним. Зокрема, відсутнє дослідження пального на предмет відповідності його вимогам стандартів і висновок з цього приводу компетентного органу, як і взагалі дослідження цього пального не тільки компетентним органом, а й взагалі об`єктивне дослідження пального на станції технічного обслуговування, яка проводила ремонт автомобіля позивача. Фактично позивач обгрунтовує неякісність пального виключно візуальним обстеженням цього пального майстром СТО ОСОБА_2 , що суперечить Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04 червня 2007року № 271/121 (зареєстровано МЮ України 04 липня 2007 року за № 762/14029). 
По-четверте, навіть візуальне обстеження пального працівником СТО, де проводився ремонт автомобіля позивач, не зафіксовано, зокрема не складено акт огляду пального чи його
                                                                        -  5  -
дослідження, в якому б було зафіксовано хоча б візуальні результати огляду пального, в тому числі наявність води, домішок, не зроблено фотознімків тощо.
За таких обставин суд прийшов до вірного висновку про недоведеність позивачем причинно-наслідкового зв`язку між несправністю його автомобіля та заправкою паливом на АЗС відповідача.
Посилання у скарзі на те, що, незважаючи на додані до відзиву на позов копії паспортів якості та сертифікати відповідності на кілька видів бензину, що реалізовується відповідачем на АЗС, не доведено що саме цей бензин знаходився у бензинових колонках і реалізований йому при заправці автомобіля, необгрунтовані, оскільки підтверджують факт відповідності пального, що реалізовувалося в день запривки тобто 27 грудня 2018 року  вимогам номативних документів. Позивач же, заперечуючи проти цього, всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували, що заправка здійснена пальним, яке не відповідає технічним умовам та стандартам.
Посилання у скарзі на неврахування судом роз`яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» щодо звільнення продавця чи виконавця від відповідальності за завдану шкоду лише у випадку, якщо доведуть, що шкода виникла внаслідок порушення потерпілим правил користування товаром (послугою) безпідставні.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що вказане роз`яснення дане Верховним Судом України більше 28 років тому. За цей час докорінно змінилося законодавство, в тому числі у 2011 році набрав чинності спеціальний Закон України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції»,який інакше, ніж на час дачі роз`яснень, врегульовує спірні правовідносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, в тому числі покладає саме на потерпілого обовязок довести сукупність певних обставин для відшкодування шкоди.
 Колегія суддів погоджується із доводами скаржника щодо хибності висновків суду про обов`язковість звернення позивача до відповідача як власника продукції з вимогою провести експертизу пального. Частина 4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачає обов`язкового звернення споживача до продавця для експертизи якості придбаного товару, а надає йому таке право. При цьому споживач має право звернутися до іншої компетентної особи, для експертизи товару. Водночас такі висновки суду не призвели до неправильного вирішення спору, оскільки у справі відсутня будь-яка експертиза пального, що у свою чергу згідно ч.1 ст.376 ЦПК України не є підставою для скасування судового рішення.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не забезпечено допит позивача у якості свідка, колегія суддів відхиляє.
По-перше, у судовому засіданні 25 жовтня 2019 року представник позивача не заявляв такого клопотання і не зазначив, що підтримує раніше подане, що стверджується протоколом судового засідання.
По-друге, посилаючись на вказані обставини, позивач не спромігся вказати в апеляційній скарзі, які саме обставини він мав повідомити суду додатково, окрім тих, що вже виклав у позові та числених, поданих до суду процесуальних документах і що дані обставини могли вплинути на ухвалення судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи
                                                                        -  6  -
спір повно та всебічно  дослідив  і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу  спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.    
Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.
Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                                
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м.Києва від 25 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: