КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 759/17995/19                                      Головуючий у 1 інстанції: Миколаєць І.Ю. 
Провадження № 22-ц/824/10505/2020                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 вересня 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
в с т а н о в и в:
 
У жовтні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 10 листопада 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1   отримав кредит у вигляді кредитного ліміту 8200 грн. на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80% річних. Посилається на те, що ОСОБА_1   неналежним чином виконував зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку станом 31 серпня 2019 року становить 688 838,67 грн., з яких: 8189,52 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 674099,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6550,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 125 396 грн., з яких: 8189,52 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 117206,73 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками з 10 листопада 2008 року по 31 серпня 2017 року.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10 листопада 2008 року в розмірі 8189,52 грн. - тіло кредиту, а також 125,40 грн. судового збору.
В іншій частині вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 підписав заяву, якою підтвердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Відповідач не оспорював укладення кредитного договору,  отримав кредитну картку та користувався нею. Відповідач також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки, в якій визначені умови щодо розміру процентної ставки, неустойки, порядку їх нарахування та сплати. Рішення суду про відмову  в задоволенні вимог про стягнення процентів наносить шкоду іншим споживачам банку та порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. 
 Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2008 року ОСОБА_1 підписав  заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що він разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.  Цього ж дня ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою визначено порядок та строки нарахування та сплати процентів, комісій, штрафів.
Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на 31 серпня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 688 838,67 грн., з яких: 8189,52 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 674099,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6550,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. АТ КБ «ПриватБанк» просило частково стягнути заборгованість в розмірі 125 396 грн., з яких: 8189,52 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 117206,73 грн. - заборгованість за нарахованими процентами з 10 листопада 2008 року по 31 серпня 2017 року.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для  часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 8189,52 грн. В задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентам суд відмовив.
Суд першої інстанції виходив з того, що Умови і Правила надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» не містять підпису ОСОБА_1 ,а матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до матеріалів справи Витяг з Умов був наданий відповідачу для ознайомлення, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. Відтак, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати процентів та неустойки.  
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2008 року ОСОБА_1 підписав  заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 7). Також він підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», в якій визначено  умови щодо розміру процентної ставки - 1,9% в місяць, що становить 22,8% річних, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування неустойки: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = (пеня1)+ (пеня2)= (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочки кредиту, (пеня2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50 грн.; штраф при порушенні строків по будь-якому із платежів більш ніж на 120 днів - 250 грн. + 5% суми  позову (а.с. 8).
Разом з тим, як вбачається з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку, банк обраховував проценти за користування ОСОБА_1 кредитом за іншою ставкою - 30,00 % річних, 34,80% річних та 43,20% річних,   що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду».  
АТ КБ «Приватбанк» не було доведено правомірності нарахування процентів за користування кредитом у визначеному розмірі. 
Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення відповідних сум.
Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «Приватбанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.
В частині стягнення з відповідача   суми заборгованості за кредитом рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», залишити без задоволення, а  рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 17 вересня 2020 року. 
 
Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                Крижанівська Г.В.