УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №277/1210/19 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В. 
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.  
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
                       
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
       
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №277/1210/19 за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання матері дитини 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Заполовського В.В. у смт Ємільчине,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 . Посилаючись на положення ст.84 СК України, просила стягувати аліменти на своє утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку. Свій позов обґрунтовувала тим, що з 31 липня 2018 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька проживає із нею та перебуває на її утриманні. Чоловік із жовтня 2019 року проживає окремо, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча таку можливість має, оскільки офіційно працює на двох роботах. Сама вона не має можливості працювати, оскільки доглядає малолітню доньку. Єдиним її доходом є допомога при народженні дитини, розмір якої становить 860 грн. щомісячно. 

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2020 року позов задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання останньої в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 20 листопада 2019 року і до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання судових витрат. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме: стягувати аліменти у розмірі 1/8 частки його доходу. Вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи. Зазначає, що на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки у зв`язку із карантином переведений на дистанційну роботу, а тому його дохід не є стабільним. Проживає у квартирі знайомих та сплачує за комунальні послуги значні суми. На утримання доньки щомісячно сплачує аліменти у розмірі ј частки свого доходу. Зазначає, що розуміє необхідність сплати аліментів на утримання дружини, але при сплаті на її утримання ј частки доходу опиниться у скрутному матеріальному становищі. 

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає, що відповідач намагається ввести суд в оману, зазначаючи, що проживає у квартирі знайомих. Насправді відповідач проживає у квартирі, яка належить його батькові, а на утримання доньки сплачує суму, яка є меншою мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що 31 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Згідно з копією свідоцтва про народження від 06 листопада 2018 року серії НОМЕР_2 сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). 

Тобто, дитина не досягнула віку трьох років.

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 09 серпня 2018 року №555.

Довідкою Ємільчинської селищної ради від 05 листопада 2019 року №450 підтверджується, що ОСОБА_1 проживає у селі Серби Ємільчинського району Житомирської області та на її утриманні знаходиться дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спростовується посилання відповідача на те, що доводи позивача про те, що донька проживає разом із нею та перебуває на її утриманні є безпідставними та необґрунтованими (а.с.8). 

Отже, у суду не викликає сумнівів та обставина, що малолітня донька сторін проживає із матір`ю, а доводи апеляційної скарги із даного приводу є надуманими. Скаржник не спростував тих обставин, що донька проживає із позивачкою, що є обов`язковою умовою для утримання чоловіком дружини.

Відповідно до частини другої ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (частина четверта ст. 84 СК України).

Тобто, у жінки виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у батька дитини достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає також за умови, що батько дитини має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Задовольняючи позов та стягуючи аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 офіційно працює, має постійний дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення донькою трьох років. У рішенні суд зазначив також, що відповідач не надав суду доказів скрутного матеріального становища або незадовільного стану здоров`я, які б унеможливили сплату аліментів на утримання дружини у розмірі ј частки всіх видів його доходів (заробітку).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є юридичним обов`язком сторін.

Основним місцем роботи ОСОБА_2 є Державний навчальний заклад «Центр сфери обслуговування м. Житомира», де він обіймає посаду керівника гуртка, що підтверджується довідкою від 26 лютого 2020 року №157 про доходи за період з вересня 2019 року по січень 2020 року (а.с.25). Згідно із зазначеною довідкою дохід ОСОБА_2 у період із вересня 2019 року по січень 2020 року становив 41 180,88 грн.

Окрім того, довідкою від 26 лютого 2020 року №20 підтверджується, що ОСОБА_2 працює також за сумісництвом у КЗ «Палац культури» та займає посаду артиста вищої категорії естрадно-духового оркестру 0,5 ст. (а.с.26). Дохід ОСОБА_2 на посаді за сумісництвом за період із серпня 2019 року по січень 2020 року склав 17 817,82 грн.

Отже, ОСОБА_2 працює на основній роботі та за сумісництвом. Інших довідок не надано.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що у зв`язку із карантином переведений на дистанційну роботу, а тому має нестабільний дохід. У підтвердження зазначеної обставини відповідач надав довідку від 05 травня 2020 року №33, відповідно до змісту якої його середній дохід у період із лютого по квітень 2020 року в КЗ «Палац культури» складає 2 117,69 грн. у місяць. Із зазначеного доходу відповідача з останнього стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 за судовим наказом від 03 грудня 2019 року в розмірі 25%.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про доходи, отримані відповідачем за основним місцем роботи або про неодержання доходів за основним місцем роботи, а також звільнення останнього з ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира», а тому посилання в апеляційній скарзі на реальне погіршення матеріального становища відповідача колегія суддів сприймає критично.

Що стосується посилання позивача на понесення значних витрат на оплату комунальних послуг, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що копії квитанцій про оплату комунальних послуг, наданих відповідачем у підтвердження понесення ним значних витрат, у повній мірі таких витрат не підтверджують. Так, платником у квитанціях про оплату послуг газопостачання і квартплати зазначений ОСОБА_6 . Відповідач же значиться платником за однією квитанцією - про оплату послуг електропостачання за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, згідно з Відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 , зареєстрована на праві власності за ОСОБА_6 . Відповідач не надав суду доказів у підтвердження проживання у квартирі за зазначеною вище адресою, власником якої він не є, а тому чинним законодавством на нього не покладено жодного обов`язку з оплати будь-яких послуг за адресою: АДРЕСА_2 . Якщо такі витрати позивач і несе, то виключно на добровільній основі за наявності матеріальних статків.

Згідно з довідкою Центру по нарахуванню та здійснення соціальних виплат м. Житомира від 18 листопада 2019 року №244, ОСОБА_1 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини у розмірі 860 грн. (а.с.10). 

При визначенні розміру аліментів на утримання дружини слід враховувати, що оскільки донька сторін проживає із матір`ю, то основний тягар несе остання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, аліменти на утримання дитини призначені у частці від доходу платника аліментів, а не у твердій грошовій сумі та у випадку зменшення доходу відповідача розмір аліментів автоматично зменшуватиметься і не буде перевищувати 50% доходу.

Із огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому таке залишається без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Судді: