ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6294/20 Справа № 171/1952/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Семенова Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Варенко О.П.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
за участю секретаря - Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Управління з питань захисту персональних даних Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з захисту прав людини, про порушення вимог законодавства в сфері захисту персональних даних найманого працівника,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи - Управління з питань захисту персональних даних Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з захисту прав людини, про порушення вимог законодавства в сфері захисту персональних даних найманого працівника повернуто позивачу.
Не погодившись з такою ухвалою, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою повернути матеріали до суду першої інстанції для розгляду по суті.
В обґрунтування скарги посилається на те, що повернення її позовної заяви є необґрунтованим, оскільки відповідно до ч. 3-6 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, можуть пред`являтись за місцем проживання позивача та місцем завдання шкоди, також, відповідно до ч.8 ст.110 ЦПК України, позови що виникають із договорів, пред`являються за місцем їх укладення. Оскільки позивачу було завдано шкоду та укладено трудовий договір в АДРЕСА_1 , вона вважає, що справа має розглядатись  Апостолівським районним судом Дніпропетровської області. Крім того позивач зауважує на тому, що при розгляді її позову до ОСОБА_2 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу значно порушувався розумний строк розгляду позову.   
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Управління з питань захисту персональних даних Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з захисту прав людини, в якому просила визнати вчинення ОСОБА_2 протиправних дій, такими що суперечать чинному законодавству про захист персональних даних та трудовому законодавству, притягнути до належної відповідальності.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України (в редакції 2004 року, яка діяла на час постановлення ухвали судом першої інстанції), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.
Стаття 109 ЦПК України (в редакції 2004 року, яка діяла на час постановлення ухвали судом першої інстанції), та ст. 27 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на день розгляду справи судом апеляційної інстанції, встановлює загальні правила підсудності, відповідно до ч.1 якої, позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем їх перебування.
Аналогічне положення міститься у п.34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до якої, якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Згідно матеріалам справи, ОСОБА_1 звернулась до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовом про порушення вимог законодавства в сфері захисту персональних даних найманого працівника до фізичної особи - ОСОБА_2 , місцем проживання якого є АДРЕСА_2 , що територіально не відноситься до підсудності Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.
Таким чином, судом першої інстанції обгрунтовано повернуто позовну заяву для подання до належного суду.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що справа має розглядатись Апостолівським районним судом Дніпропетровської області, відповідно до вимог ч. 3-6 ст. 110 ЦПК України (в редакції 2004 року) та ч.8 ст.110 ЦПК України (в редакції 2004 року), оскільки позивачу було завдано шкоду та укладено трудовий договір в АДРЕСА_1 , підлягають відхиленню, так як позовні вимоги позивача про порушення вимог законодавства в сфері захисту персональних даних найманого працівника не містять в собі посилань на відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, або вимог щодо оспорення договору.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що при розгляді її позову до ОСОБА_2 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу значно порушувався розумний строк розгляду позову колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки не мають правового значення при вирішення питання про територіальну юрисдикцію (підсудність) даного позову.
Таким чином, передбачених ст.376 ЦПК України порушень норм процесуального права, які б могли призвести до скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко 

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова