ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року	Львів	Справа № 460/3020/20 пров. № А/857/7690/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді:                                                    Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Носа С.П.,Затолочного В.С.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року про зупинення провадження по справі (постановлена головуючим-суддею Дудар О.М. у м. Рівне) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) у нарахуванні та виплати їй за періоди з 01.06.2011 по 22.07.2011 включно, з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно та з 01.01.2016, державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у передбаченому законом розмірі як інваліду ІІІ групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою та зобов`язати нарахувати та виплатити з 01.06.2011 по 22.07.2011 включно, з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно та з 01.01.2016 без обмеження будь-яким строком пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком щомісячно та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком щомісячно.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 провадження по справі було зупинено на підставі п.5 ч.2 ст.236 КАС України до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду в адміністративній справі №510/1286/16-а.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій через порушення норм процесуального права просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що предметом розгляду по справі №510/1286/16-а, яка перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, є питання подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду. Метою передачі вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є з`ясування можливості застосування у спорах стосовно соціального захисту шестимісячних строків звернення до суду, встановлених процесуальним законом (ст.99 КАС України – в редакції до 15.12.2017 та ст.122 КАС України – в редакції з 15.12.2017), можливості застосування строків звернення до суду для фактичного встановлення строкових меж триваючого порушення у сфері реалізації соціальних прав, а також можливості не застосовувати відповідний процесуальний строк, а використовувати як аналогію до всіх зазначених спорів положення ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», щодо виплати пенсій, не отриманих з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, за минулий час, без обмеження будь-яким строком. Разом з тим, у даній справі предметом позову є нарахування та виплата їй пенсії відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в передбаченому законом розмірі як інваліду ІІІ групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою. У зв`язку з чим, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду по справі №510/1286/16-а, оскільки спірні правовідносини у цих справах є різними.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Згідно ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені у пункті 11 частини першої статті 294 цього Кодексу (щодо зупинення провадження по справі), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Зупиняючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що предмети спірних правовідносин відносин у даній справі, в частині застосування строків звернення до суду та у справі №510/1286/16-а, є подібними, а відтак, за висновком суду першої інстанції, наявні підстави для зупинення провадження у даній справі, передбачені п.5 ч.2 ст.236 КАС України.
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанцій дійшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Статтею 236 КАС України розмежовано підстави, за яких суд має право зупинити провадження, а також, з настанням яких, суд зобов`язаний вчинити дану процесуальну дію.
Перелік даних підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
При цьому, КАС України не містить визначення «подібні правовідносини».
Тлумачення цього словосполучення міститься у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 по справі №802/3999/15-а, від 03.07.2019 по справі №826/27404/15.
Відповідно до вказаних рішень Верховного Суду подібність правовідносин, зокрема, означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
Позивач у даній справі оскаржує протиправну, на її думку, відмову ГУ ПФУ в Рівненській області у нарахування та виплаті їй державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у передбаченому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмірі, як інваліду 3 групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою. 
Натомість, предметом спору у справі №510/1286/16-а є протиправність дій УПФ щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних і ювілейних свят та зобов`язання УПФ здійснити перерахунок пенсії державного службовця на виконання ст.37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням цих складових, а предметом розгляду, питання щодо подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч.1 ст.99 КАС України, в тому числі можливість застосування за аналогією положення ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статей 51, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Разом з тим, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містить таких положень щодо застосування строків.
Наведене свідчить про те, що обставини, встановлені у справі, яка розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справі №510/1286/16-а, до набрання законної сили судовим рішенням у якій, було зупинено провадження.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у даній справі на підставі п.5 ч.2 ст.236 КАС України.
Згідно ч.1 ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.236, 242, 243, 248, 255, 256, 320, 325, 328, 329 КАС України,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року про зупинення провадження по справі №460/3020/20 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	В. С. Затолочний