ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 р.	Справа № 520/10673/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Григорова А.М. ,  Бартош Н.С. ,
          за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Супрун Ю.О., м. Харків) від 18.12.2019 року (повний текст рішення складено 20.12.2019 р.) по справі №520/10673/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1      до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі за текстом – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі за текстом – ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд визнати незаконними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 № 0003141305 ГУ ДФС у Харківській області на загальну суму 3191,15 грн. з яких за податковим зобов`язанням у розмірі 2552,92 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 638,23 грн. та податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року № 0003131305 ГУ ДФС у Харківській області на загальну суму 39570,49 грн. з яких за податковим зобов`язанням у розмірі 31656,39 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 7914,10 грн.
В обґрунтування позовних вимог в адміністративному позові зазначено, що позивачем укладено іпотечний договір від 02.06.2008 № MRTG-000000013171 з ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно з заявами позивача до банківської установи було частково анульовано кредитну заборгованість, яка з боку податкового органу помилково визнана такою, що регулюється положеннями п.п.164.2.17 п. 164.2. ст. 164 Податкового кодексу України (надалі за текстом – ПК України).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року  було відмовлено у задоволенні позову. 
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що  відмовляючи йому у позові, суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що він був обізнаний про необхідність подання податкової декларації та сплати податку на доходи  фізичних осіб та військового збору відповідно до вимог пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми боргу /кредиту/ платника податку, анульованого /прощеного/ кредитором, посилаючись на ту обставину, що в заявах ОСОБА_1 до відділення ПАТ «Укрсоцбанк» на здійснення погашення кредитної заборгованості в порядку черговості зазначено, що перерахунок суми анульованої /прощеної/ заборгованості в національну валюту з метою декларування та сплати податку буде здійснено ОСОБА_1 самостійно за офіційним курсом Національного банку України станом на визначену дату анулювання /прощення/ заборгованості. 
Позивач зазначає, що ПАТ «Укрсоцбанк»  не було направлено ні відповідного повідомлення про прощення боргу з зазначенням суми прощення, не укладався про це відповідний договір, не вручалося йому таке повідомлення під підпис, а відтак позивач вважає, що у нього не виникло зобов`язання самостійно сплатити з доходів податок та відобразити доходи у щорічній декларації, а тому суд помилково визнав його заяви до банку про сплату заборгованості належним повідомленням позивача про прощення боргу з зазначенням суми прощення, як того вимагає Податковий Кодекс.
Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На адресу позивача, яка зазначена ним у апеляційній скарзі, було направлено судову повістку, однак поштовий конверт було повернуто поштою із зазначенням "за закінченням терміну зберігання".
Відповідно  ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст.           229           та ч. 2 ст.           313           Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що  між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір від 02.06.2008 № MRTG-000000013171. Предметом іпотеки визначено нерухоме майно квартира.
Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача, за результатами якої складено акт від 07.03.2019 № 690/20-40-13-05-08/2764814299.
Згідно з висновками акту від 07.03.2019 № 690/20-40-13-05-08/2764814299 встановлені порушення позивачем:
- абзацу "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, п. 179.7 ст. 179 ПК України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 31656,39 грн.;
- п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, встановлено заниження військового збору у сумі 2552,92 грн..
За результатами розгляду висновків акту перевірки від 07.03.2019 № 690/20-40-13-05-08/2764814299, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області складені податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 № 0003141305 ГУ ДФС у Харківській області на загальну суму 3191,15 грн. з яких за податковим зобов`язанням у розмірі 2552,92 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 638,23 грн. та податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року № 0003131305 ГУ ДФС у Харківській області на загальну суму 39570,49 грн. з яких за податковим зобов`язанням у розмірі 31656,39 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 7914,10 грн..
В послідуючому позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Як вбачається із змісту оскаржуваних податковий повідомлень-рішень, фактичною підставою для їх винесення стало  отримання податковим органом інформації ПАТ "Укрсоцбанк" від 09.09.2017, відповідно до якої банк підтвердив інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознаками доходу "126" у вигляді анулювання кредитної заборгованості позивачу з наданням копій підтверджуючих документів щодо анулювання такої заборгованості.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що позивачем не було виконано покладені на нього податкові зобов`язання, що є правовою підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді накладення штрафних (фінансових) санкцій та нарахування податковим органом належної до сплати суми податку та військового збору.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).
Підпунктом 16.1.3 п.16.1ст. 16 цього Кодексу визначено, що обов`язок платника податку, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Відповідно до підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України (далі -ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Приписами пп. 162.1.1. п. 162.1. ст. 162 ПКУ платниками податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Крім того, згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 ПК України.
За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.
Абзацом «д» пп.164.2.17. п.164.2. ст.164 ПК України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Отже, прощений (анульований) кредит включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку.
Відповідно до пп. 168.1.3 п. 168.1. ст. 168 ПК України, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.
Крім того, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага обумовлює виникнення обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.
Пунктом 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних Положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 розд.IV ПКУ, зокрема: - фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; - фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; - податковий агент (п.п. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд.XX ПК України).
Згідно пп. 1.2 п. 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних Положень ПК України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначеністаттею 163 ПК України, а саме загальний місячний (річний) оподаткований дохід до складу, якого, зокрема, включається дохід у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору(контракту).
Відповідно до пп. 1.4 п. 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних Положень ПК України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 ПКУ, за ставкою (1,5 %), визначеною пп. 1.3. цього пункту.
Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. 
Колегія суддів зазначає, що у ході судового розгляду справи встановлено, що  сума прощеного позивачу основного боргу по кредиту за договором з ПАТ "Укрсоцбанк" становить 177588,55 грн., тобто перевищує 50% мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01 січня звітного року (станом на 01.01.2015 розмір мінімальної з/п становив 1218,00 грн.), а отже є його доходом, який, згідно з п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України у відповідній редакції, підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб і з суми такого доходу позивач зобов`язаний сплатити військовий збір.
Згідно наявних в матеріалах справи заяв про сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, банківською установою було здійснено прощення основної суми заборгованості за договором кредиту: 01.12.2015 на суму 1605,22 доларів США; 01.12.2015 на суму 1600,00 доларів США; 09.11.2015 на суму 1600,00 доларів США; 09.10.2015 на суму 1000,00 доларів США; 09.09.2015 на суму 1000,00 доларів США; 10.08.2015 на суму 1000,00 доларів США та проінформовано боржника про обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог п.п. 164.2.17 ст. 164 ПК України.
При цьому, таке прощення основної суми заборгованості було здійснено у зв`язку з довгостроковим погашенням позичальником частини кредитної заборгованості та до встановлення пільг пп. 165.1.59 п. 165.1 ст. 165 ПК України, а також без визначення, що сума боргу позивача анулюється в порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України.
Апелянт вказує, що повідомлення про підтвердження здійснення ПАТ "Укрсоцбанк" прощення кредитної заборгованості він не отримував. 
У свою чергу, з матеріалів справи встановлено, що ним до  ПАТ «Укрсоцбанк» було надано заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, в якій позивач просить здійснити погашення кредитної заборгованості в порядку черговості, яка передбачена договором від 02.06.2008 № MRTG-000000013171, шляхом договірного списання коштів з поточного рахунку №26206011080081. Також, позивач просив здійснити анулювання (прощення) заборгованості за договором кредиту (а.с. 60-65).
У вказаних заявах зазначено, що позивач належним чином повідомлений банком про суму анулювання (прощення) заборгованості та про обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Зазначені і дати анулювання (прощення) заборгованості.
При цьому, в заявах зазначено, що перерахунок суми анульованої (прощеної) заборгованості в національну валюту з метою декларування та сплати податку буде здійснено позивачем самостійно за офіційним курсом Національного банку України станом на 00 годин на визначену дату анулювання (прощення) заборгованості.
Отже, позивач був обізнаний про необхідність подання податкової декларації та сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору відповідно до вимог п.п. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, анульованого (прощеного) кредитором, що спростовує доводи апеляційної скарги про неповідомлення кредитором ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу та включення такої суми до податкового розрахунку суми доходу.
З огляду на вищевикладене, ПАТ "Укрсоцбанк" дотримані вимоги  п.п. 164.2.17 ст. 164 ПК України, а твердження позивача викладені в апеляційній скарзі щодо неповідомлення кредитором ОСОБА_1 про прощення (анулювання) кредиту є  безпідставними. 
Згідно наданої ПАТ «Укрсоцбанк» інформації позивач у 3 кварталі 2015 року  та у 4 кварталі 2015 року отримав дохід з ознакою « 126» - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді анулювання основної суми кредиторської заборгованості, у 3 кварталі 2015 р. - 43292,03 грн. та у 4 кварталі 2015 року 134296,52 грн. , з яких сума нарахованого та виплаченого доходу за 3 та 4 квартал 2015 року складає 177588,55 грн. 
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність податковим органом факту порушення вимог податкового законодавства та вважає, що позивач повинна була сплатити податок з доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді анулювання основної суми кредиторської заборгованості, та військовий збір, а також відобразити ці суми у річній податковій декларації про майновий стан і доходи, в порядку встановленому положеннями Податкового кодексу України.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення   Харківського окружного адміністративного суду    від 18.12.2019 року відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 року по справі № 520/10673/19  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	А.М. Григоров    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  26.06.2020 року