УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/9021/19 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П. 
Категорія 82 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/9021/19 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П., 

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року  ОСОБА_1   звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати неправомірними дії АТ "Житомиргаз" та зобов`язати відповідача встановити безоплатно у квартирі АДРЕСА_1   газовий лічильник з цільовим призначенням для приготування їжі.
В обгрунтування своїх вимог зазначила, що вона є наймачем  квартири АДРЕСА_1 та сплачує за надані відповідачем послуги відповідно до показників загальнобудинкового лічильника. Оскільки законодавством передбачено встановлення індивідуальних лічильників обліку фактично спожитого газу, вона звернулась до АТ "Житомиргаз" із заявою про встановлення індивідуального газового лічильника безпосередньо в її квартирі, у якій газ використовується для приготування їжі. Однак їй було відмовлено у задоволенні заяви. 
Оскільки такі дії порушують її права та суперечать Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", просила задовольнити її позов.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2020 року позовні вимоги  задоволено.
Визнано протиправними  дії відповідача та зобов`язано останнього встановити ОСОБА_1 індивідуальний квартирний лічильник газу у квартирі АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для приготування їжі, за рахунок коштів, визначених частиною 1 статті 3 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".
Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.
       В апеляційній скарзі АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове,- про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Зокрема, зазначає, що в будинку АДРЕСА_1 встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу на виконання Плану розвитку газорозподільної системи АТ «Житомиргаз» на 2016-2025 роки, затвердженого Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2345 від 22 грудня 2016 року. Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона заперечувала проти встановлення загальнобудинкового лічильника 1 листопада 2016 року. 
Звертає увагу на ту обставину, що на час встановлення даного лічильника законодавством України не було передбачено обов`язку встановлення індивідуальних вузлів обліку спожитого газу.
Також зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції ототожнив поняття «комерційний облік» та "індивідуальний лічильник".
ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.
На думку ОСОБА_1 та її представника, апеляційна скарга є безпідставною.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи власником квартири АДРЕСА_1 , є споживачем послуг з отримання природного газу за вказаною адресою, які надає відповідач.
1 грудня 2016 року у зазначеному житловому будинку встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу відповідно до умов договору № 6 на проведення монтажних робіт, здійснення експлуатації (обслуговування) та про зняття показань встановленого будинкового вузла обліку природного газу.
У серпні 2019  ОСОБА_1   звернулась до відповідача із заявою про встановлення індивідуального приладу обліку газу для приготування їжі.
Відповідно до листа №10001.5-ЛВ-12353-0819 від 16 серпня 2019 ОСОБА_1  було повідомлено, що особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", відповідно до пп."а" п.1 ст.6 даного Закону України (у редакції, що діяла до 19 січня 2018 року) суб`єкти господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких природний газ використовується, зокрема для приготування їжі, до 1 січня 2018 року.
Також цим листом роз`яснено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 1 січня 2018 року для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, встановити лічильники газу (індивідуальні або загальнобудинкові), що мало забезпечити 100% облік спожитого природного газу населенням зазначеної групи. Разом з тим, за адресами, де встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу за рахунок коштів газорозподільного підприємства, облік газу вважається забезпеченим відповідно до вимог Закону, що не передбачає встановлення індивідуальних лічильників природного газу за рахунок коштів газорозподільного підприємства (а.с.7-9).
Задовольняючи позовну заяву  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відмова АТ "Житомиргаз" встановити індивідуальний лічильник у вказаній квартирі є необґрунтованою та порушує права позивача, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.3 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" саме на відповідача покладений обов`язок щодо встановлення лічильників газу.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду. 
       Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Згідно з ч.1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.
Частиною 1 статті 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.
Отже, вищезазначена норма передбачає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.
       Положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 "Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу" (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.
Згідно з додатком №1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структуру тарифу включені витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.
Оскільки ОСОБА_1 сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то суд першої інстанції зробив правильний висновок, що відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачкою, та відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 1 січня 2018 року.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Жодних нових обставин чи доказів, які не були предметом дослідження судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків суду, відповідачем не надано.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні. 

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368, 374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2020 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: