ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/4818/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року                                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                        Мєзєнцева Є.І.
                                                  Чаку Є.В.

При секретарі:                              Марчук О.О.
          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство економічного розвитку та торгівлі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому, з урахуванням уточнень, просила суд:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №85029-13 від 29 червня 2017 року про сплату транспортного податку за 2017 рік та №б/н від 14 квітня 2016 року про сплату транспортного податку за 2016 рік, що винесені Головним у;правлінням Державної фіскальної служби у м. Києві;
- скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про опис майна ОСОБА_1 , а саме автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2993, LYP НОМЕР_2 , у податкову заставу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки належний ОСОБА_1 транспортний засіб не є об`єктом оподаткування транспортним податком, а у контролюючого органу були відсутні підстави для нарахування позивачу вказаного податку.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення №85029-13 від 29 червня 2017 року про сплату транспортного податку ОСОБА_1 за 2017 рік та №7593-132 від 04 листопада 2016 року про сплату транспортного податку ОСОБА_1 за 2016 рік, що винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.
Скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про опис майна ОСОБА_1 , а саме LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2993, LYP НОМЕР_2 , у податкову заставу.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що належний позивачу на праві приватної власності автомобіль є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 та 2017 роках. 
Ухвалами Шостого апеляційного суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07 квітня 2020 року. 01 квітня 2020 року позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України від  11 березня 2020 року №211, з наданням можливості для ознайомлення з матеріалами справи та продовженням строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Колегія суддів задовольнила дане клопотання та відклала розгляд справи.
Надалі 24 червня 2020 року від позивача на адресу суду знов надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови «Про запобігання поширенню на території України короно вірусу COVID-19» від 20 травня 2020 року №392. Колегія суддів відмовила в задоволенні даного клопотання, оскільки воно є необґрунтованим, зокрема, позивачем не зазначено, чи бажав він особисто приймати участь в судовому засіданні, чим обумовлена така необхідність, не вказано причин неможливості прибуття в судове засідання. Саме лише посилання на існування нормативно-правового акту про певні обмеження під час дії карантину не обґрунтовує та не доводить необхідності відкладення розгляду справи та неможливості здійснення її розгляду за наявними у справі матеріалами в межах доводів апеляційної скарги. При цьому, колегія суддів наголошує, що участь сторін в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення спору по суті.
Відтак, оскільки учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 статті 311 КАС України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в 2016-2017 роках була власником двох транспортних засобів марки LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, a саме:
1.          Транспортний засіб марки LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 4367куб см (4,4 літра), дизель, яким позивач користується станом на 29 березня 2019 року (зазначено в уточнюючому позові самим позивачем).
2.          Транспортний засіб марки LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2015 року випуску, з об`ємом двигуна 2993куб см (3.0 літра), дизель, тип ТЗ загальний легковий універсал - В, колір чорний, кузов № НОМЕР_3 .
Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №7593-13 від 04 листопада 2016 року, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання за 2016 рік з транспортного податку з фізичних осіб в розмір 18 750,00 грн.
Крім того, 29 червня 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №85029-13, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання за 2017 рік з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25 000,00 грн.
Зазначені податкові повідомлення-рішення відповідача стосувалися транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2015 року випуску, з об`ємом двигуна 2993 куб см (3.0 літра), дизель, тип ТЗ загальний легковий універсал - В.
Надалі Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві складено акт опису майна №751/26-15-17-03-15 від 24 вересня 2018 року в податкову заставу платника податків ОСОБА_1 . 
Не погоджуючись з даними рішеннями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що автомобіль позивача не підпадає під визначення об`єкта оподаткування транспортним податком відповідно до п.267.2.1 ПК України. При цьому, суд першої інстанції надав оцінку транспортному засобу позивача 2013 року випуску, а не 2015 року випуску, відносно якого і було винесено ППР2016 та ППР2017, що призвело до прийняття помилкового судового рішення, яке не відповідає обставинам справи. Так, в ході судового розгляду судом надавалася оцінка відповіді Мінеономіки щодо вартості транспортного засобу марки LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2013 року, хоча оскаржувані податкові повідомлення - рішення винесені по транспортному засобу LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2015 року.
Тому колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зокрема, з огляду на таке.
Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.
Згідно положень названої статті платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування (підпункт 267.1.1).
Підпункт 267.2.1 пункту 271.2 статті 267 ПК України визначає, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті. (в редакції Кодексу, що діяла на момент винесення ППР від 04 листопада 2016 року).
В той же час, в редакції Кодексу, що діяла на момент винесення ППР від 29 червня 2017 року підпункт 267.2.1 пункту 271.2 статті 267 ПК України діяв у такій редакції:
Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункту 267.4).
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1).
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) (положення пункту 267.6).
Податок сплачується за місцем реєстрації об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (підпункт 267.7.1).
Транспортний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (абзац а) підпункту 267.8.1.).
Так, згідно абз. 2 п.267.6.2 статті 267 ПК України щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою - платником податку починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Відповідно до п.267.6.5 статті 267 ПК України, у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об`єкт.
Контролюючий орган надсилає податкове-повідомлення рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. 
Згідно п. 267.6.6 статті 267 ПК України, за об`єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу. 
Тобто, об`єктом оподаткування транспортним податком за 2016 рік були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
А об`єктом оподаткування транспортним податком за 2017 рік були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» станом 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1 378 грн. 00 коп.
Таким чином, у 2016 році об`єктом оподаткування транспортним податок були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. 00 коп.
Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом 01 січня 2017 року розмір мінімальної заробітної плати становив 3 200 грн. 00 коп.
Таким чином, у 2017 році об`єктом оподаткування транспортним податок були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000 грн. 00 коп.
Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 459, вказане Міністерство є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика).
Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 (375 - в редакції від 2017 року) розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики).
Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики).
Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється виключно Мінекономрозвитку. 
Таким чином, повноваження податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі інформації про автомобілі, середньоринкова вартість яких визначена Мінекономрозвитку і така вартість не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів. Більше того, до повноважень ДФС не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку середньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб.
Тобто, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є інформація Мінекономрозвитку про середньоринкову вартість ідентичного автомобіля, що належить позивачу, з урахування при розрахунку усіх параметрів і характеристик транспортного засобу.
Висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №820/4054/17 (провадження №К/9901/11237/18). 
Мотивуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у як 2016, так і у 2017 році, посилаючись при цьому на інформацію Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна легкового автомобіля, що перебуває у власності позивача, з чим колегія суддів, на відміну від суду першої інстанції, повністю погоджується.
Так, на визначення вартості транспортного засобу позивача в матеріалах справи міститься лист. В поясненнях, які надані Мінекономіки (а.с.57 - 59) зазначена вартість LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2015 року випуску 1 418 560,50 грн. Додатково податковим органом відправлено запит до Мінекономіки від 23 січня 2020 року №2082/9/26-15-08-09-19 щодо надання інформації про середньоринкову вартість ТЗ позивача.
Слід зазначити, що твердження суду першої інстанції про не врахування контролюючим органом при винесені податкових повідомлень-рішень даних щодо фактичного пробігу ТЗ, належного позивачу, є безпідставними, оскільки, повноваження з визначення вартості транспортного засобу законодавець надав Мінекономіки, а відповідач вже на підставі отриманої інформації, від Мінекономіки, згідно з переліком транспортних засобів, нараховує транспортний податок. При цьому, Методика передбачає врахування середньорічного пробігу транспортного засобу при визначені його вартості за відсутності інформації про фактичний пробіг.
Таким чином, в листі Мінекономіки від 22 лютого 2016 року №3252-08/4797-03 щодо визначення об`єкту оподаткування транспортним податком на 2016 рік вже міститься інформація щодо Переліку транспортних засобів, які оподатковуються транспортним податком за відповідний податковий період (з урахуванням нормативного пробігу, вартості, року випуску (за листом колонка - строк експлуатації легкового автомобіля), та на основі якої податковий орган виніс податкове повідомлення-рішення за відповідний податковий період.
Отже, податкове повідомлення-рішення від 04 листопада 2016 року №7593-13 (податковий період - 2016 рік) на суму 18 750 грн. (25000:12 місяців = 2083,33333грн. за 1 місяць; 2083,33333*9 місяців = 18750грн.), реєстрація транспортного засобу - 15 квітня 2016 року (за твердженням відповідача, що не заперечувалося позивачем), відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 ПК України, підпункту 267.6.4 та підпункту 267.6.4 пункту 267.6 статті 267 ПК України відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 29 червня 2017 року №85029-13 (податковий період - 2017 рік). Відповідно до пп. 267.2.1. п.267.2 статті 267 ПК України та Методики, для цілей оподаткування транспортним податком Мінекономіки на підставі даних ДП «Держзовнішінформ» про ціни на нові автомобілі розрахувало середньоринкову вартість автомобілів та розмістило на своєму офіційному веб-сайті Перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року і калькулятор, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального. Тобто, розрахунок вартості транспортного засобу можливо зробити/перевірити на веб-сайті Мінекономіки.
При цьому, Мінекономіки на сайті встановлено перелік легкових автомобілів, що підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році, серед яких є ТЗ позивача - LAND ROVER RANGE ROVER SPORT 2015.
Отже, транспортний засіб позивача відповідає критеріям об`єкта оподаткування, визначеним пп. 267.2.1 п. 267.3 статті 267 ПК України, оскільки його середньоринкова вартість розрахована компетентним органом державної влади - Мінекономіки та становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року та з року випуску минуло не більше п`яти років (включно). Слід зазначити, що починаючи з 2017 року дані про пробіг транспортного засобу вже не застосовується.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що для визначення об`єкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні ДФС має бути інформація про середньоринкову вартість автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу, що не відповідає дійсності, оскільки не підтверджено законодавчо. Зокрема, середньоринкова вартість транспортного засобу визначається уповноваженим органом - Мінекономіки, виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального  на підставі пп. 267.2.1. п.267.2 статті 267 ПК України та розміщується на його офіційному веб-сайті.
Отже, Головним управлінням ДФС у м. Києві у відповідності до вимог чинного законодавства та згідно офіційно отриманої інформації, було винесено податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2017 року№85029-13 (податковий період 2017), яким правомірно визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» на суму 25 000 грн., а тому відсутні підстави для визнання його протиправним.
Щодо твердження позивача про те, що нею не було отримано податкове повідомлення рішення від 04 листопада 2016 року №7593-13, то в матеріалах справи наявні копії чеку Укрпошти та зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 74), з яких вбачається, що вказане ППР направлялося на адресу ОСОБА_1 та було отримано представником 06 грудня 2016 року. Щодо твердження позивача про те, що нею не було отримано податкове повідомлення рішення від 29 червня 2017 року №85029-13, то в матеріалах справи також містяться копії конверту та зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.54,55), з яких вбачається, що лист було направлено на адресу ОСОБА_1 , проте не було його вручено у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. Наведене свідчить, що позивачем не було отримано вказане ППР не з вини податкового органу.
Окремо слід зазначити, що підпункт 267.6.10 пункту 267.6 статті 267 ПК України передбачає, що фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: а) об`єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об`єкт оподаткування, перехід права власності на об`єкт оподаткування), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Проте, доводи позивача в частині того, що середньоринкову вартість автомобіля не можливо встановити без врахування фактичного пробігу автомобіля, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у разі якщо показники фактичного пробігу автомобіля змінюють коефіцієнт коригування ринкової вартості автомобіля, обов`язок доведення такої обставини належить власникам такого автомобіля. Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем було надано інформацію щодо фактичного пробігу свого автомобіля.
В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б спростовували правомірність здійсненого розрахунку вартості належного позивачу транспортного засобу, у тому числі перевищення фактичного пробігу автомобіля над нормативним середньорічним пробігом, а також невідповідності застосованих при розрахунку інших складових транспортного засобу, які впливають на коефіцієнт коригування ринкової вартості. Не встановлено й обставин звернення позивача до контролюючого органу для проведення звірки даних щодо об`єкту оподаткування, що перебуває у власності платника податку, у порядку підпункту 267.6.10 пункту 267.6 статті 267 ПК України.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про правомірність нарахування контролюючим органом суми грошового зобов`язання по транспортному податку та прийняття оскаржуваних рішень.
Щодо податкової вимоги та акту опису майна.
Відповідно до підпункту 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Кодексу транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг виник у зв`язку з не сплатою позивачем податкового зобов`язання з транспортного податку у встановлений строк.
Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За пунктами 88.1, 88.2 статті 88 Кодексу з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (пункт 89.2 статті 89 ПК України).
Таким чином, з урахуванням того, що позивачем не було добровільно сплачено податковий борг, що виник за податковим зобов`язанням за платежем «транспортний податок з фізичних осіб», то у відповідача виникло право податкової застави на майно платника податків з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, яким він і скористався в межах своїх повноважень.
Згідно вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку колегії суддів, відповідачем обов`язок доказування правомірності оскаржуваного у даній справі рішення виконано в повному обсязі.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є протиправним та необґрунтованим.
Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.
Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2020 року - скасувати.
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство економічного розвитку та торгівлі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 30 червня 2020 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк                      

Судді:                                                                                 Є.І. Мєзєнцев
                                                                                                    
                                                                                                    Є.В. Чаку