Справа № 728/785/20 	Головуючий у 1 інстанції Пархоменко П.І. 	
Провадження № 33/4823/240/20 	  	
Категорія - ч. 4 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Оседача М.М.,
за участі захисника-адвоката  - Капари В.І., 
особи, що притягується
до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області  від 24 червня  2020 року, -

                                  В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, розлучений, працюючий інженером  ФГ « ОСОБА_2 », 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 та ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення за більш тяжке адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.
Як встановив суд, ОСОБА_1 4 травня 2020 року о 17 год.  47 хв. в м. Бахмач, Чернігівської області, по вулиці Ярослава Мудрого, б. 24, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_1 , в зв`язку з чим порушив ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
4 травня 2020 року о 17 год.  47 хв. ОСОБА_1 в м. Бахмач, Чернігівської області, по вул. Ярослава Мудрого, керуючи автомобілем ОРЕL VECTRA д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зіткнення з автомобілем RENAULT TRAFIC д.н.з. НОМЕР_1 та поїхав з місця ДТП, чим порушив вимоги ст. 122-4 КУпАП.
4 травня 2020 року о 17 год. 47 хв. ОСОБА_1 в м. Бахмач, Чернігівської області, по вулиці Ярослава Мудрого вживав медичний препарат «Корвалол» після ДТП з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10 «є» ПДР України. За що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи вини в притягненні його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП,  просить скасувати постанову в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження по справі в цій частині.
На підтвердження своїх вимог вказує, що порядок проведення та оформлення освідування не відповідає вимогам закону, а події викладені в протоколі не відповідають дійсним обставинам та поясненням свідків, оскільки він в своїх письмових поясненнях не вказував про вживання медичних препаратів після ДТП, а лише розповідав про саме ДТП. Стверджує, що працівники поліції спочатку доставили його до лікарні для проведення огляду, проте працівники лікарні відмовили в відібранні зразків в зв`язку з забороною перебування там  сторонніх осіб за для запобігання зараження Соvid-19, та в подальшому такий огляд було проведено в коридорі медичного закладу за допомогою газоаналізатора працівників поліції без свідків, на що він добровільно погодився. При цьому зауважує, що в нього виникли сумніви, з приводу результату тестування, проте в проходженні медичного освідування працівниками поліції йому було відмовлено, та доставлено до відділку поліції для складання протоколу, де, в зв`язку з погіршенням самопочуття, перебуваючий поряд водій дав йому медичний препарат «Корвалол», вживаючи який, він думав що належить до препаратів, які затверджені до переліку в медичній аптечці. Стверджує, що оскільки муштук на газоаналізаторі вже був встановлений перед продуттям, то є цілком вагомі підстави вважати, що він був вживаний, а отже вдихав пари алкоголю від попереднього водія. Звертає увагу суду на те, що при проведенні медогляду працівниками поліції не були присутні свідки, та при цьому працівниками поліції не складався акт його огляду. 

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника - адвоката Капари В.І. та Колесника П.В., які підтримали вимоги  викладені в поданій апеляційній скарзі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч. 7 ст. 294  Кодекс України про адміністративні правопорушення апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Так, постанова Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року  в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, 122-4 КУпАП, самим порушником не оскаржується, а тому підстав вважати її незаконною або необґрунтованою немає.
У статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до вимог ст. ст.245 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
З урахуванням наявних у справі доказів, апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1   складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 та ч.4 ст. 130 КУпАП є правильними, такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи, і такі висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даних правопорушень, ґрунтуються на сукупності достатніх, належних та допустимих доказів.
Незважаючи на невизнання ним своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:
- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №382990 від 04 травня 2020  року (а.с.4)
- роздруківкою приладу «Драгер» алкотест 6820 з позитивним показником на стан сп`яніння, а саме 2.18 проміле, який також було засвідчено власноручним підписом ОСОБА_1 (а.с. 3);
- інформацією з відеозапису нагрудної камери поліцейського, переглянутого в суді апеляційної інстанції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 добровільно продув прилад «Драгер», який показав показник спяніння в розмірі 2.18 проміле, що викликало у останнього здивування (а.с. 30).
   
Вищевказаним  доказам суд надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо порушення ОСОБА_1 норми, передбаченої ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Висловлюючи прохання про скасування постанови суду, ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі акцентував увагу суду на тому, що дані протоколу не відповідають дійсним обставинам справи виходячи з того, що він у своїх письмових поясненнях не вказував на вживання лікарських препаратів на основі алкоголю після ДТП, а підтверджував лише факт вчинення ним ДТП.
Однак з такими твердженнями суд апеляційної інстанції погодитись не може, виходячи з того, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №382990 від 04 травня 2020  року , у графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив, що вживав медичні препарати після ДТП, які містять алкоголь, що засвідчив своїм власноручним підписом, чим також висловив своє погодження з даними, внесеними до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Крім того, на спростування доводів апелянта з приводу недотримання вимог огляду особи на стан сп`яніння, а саме те, що такий огляд було проведено без залучення свідків, не відповідає дійсності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення наявні відомості з приводу осіб, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких було проведено огляд та складено вказаний протокол. 
Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу з приводу того, що коли вживав препарат «Корвалол», то не знав про те, що він не входить до переліку препаратів які повинна містити аптечка, не є такою підставою, що звільняє його від притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Крім того, висловлене в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 твердження про те, що працівники поліції, які займалися складанням матеріалів про адміністративне правопорушення, а саме, інспектор ОСОБА_5 , надав йому дозвіл на вживання після ДТП препарату «Корвалол», було спростовано в судовому засідання суду апеляційної інстанції.
Так, під час дачі пояснень в суді апеляційної інстанції інспектор поліції ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_1 прибувши до закладу охорони здоров`я за попередньою погодженістю, відмовився проходити огляд, натомість було проведено огляд за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. При цьому, повністю заперечив версію      ОСОБА_1 щодо надання останньому дозволу на вживання медичного препарату після дорожньої пригоди, що сталася за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та зазначив, що в разі поганого самопочуття ОСОБА_1 , вони, працівники поліції, мали б викликати швидку медичну допомогу.  

Таким чином, порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просив апелянт у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Виходячи з цього, суд першої інстанції  накладаючи стягнення на ОСОБА_1 , вірно врахував норму ч. 2 ст. 36 КУпАП, та обґрунтовано  прийшов до висновку про необхідність накладення стягнення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, так як за дане правопорушення передбачено більш суворе стягнення.  
Тому, на думку апеляційного суду, адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції статті, за яке передбачене більш суворе стягнення, а саме ч. 4 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Доводи апеляційної скарги про істотне порушення місцевим судом норм процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.  
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.  

              Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП,  апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 та ч. 4 ст. 130 КУпАП  - без змін.

Постанова Чернігівського апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	М. М. Оседач