ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/17924/18                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 вересня 2020 року                                                                          м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,
 за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С. К. С" до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України,   про визнання протиправним рішення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "С. К. С" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2020, - 

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» звернулось до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправними рішення Комісії Офісу великих платників податків ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в такій реєстрації №819101/36088095 від 26 червня 2018 року; №819095/3688095 від 26 червня 2018 року; №912981/39088095 від 11 вересня 2018 року; №912972/36088095 від 11 вересня 2018 року; №819088/36088095 від 26 червня 2018 року; №866911/36088095 від 01 серпня 2018 року; №866523/36088095 від 01 серпня 2018 року; №866513/36088095 від 01 серпня 2018 року; №866538/36088095 від 01 серпня 2018 року; №819151/36088095 від 26 червня 2018 року; №930800/36088095 від 26 червня 2018 року.
- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі                                                   податкових накладних податкові накладні №1001964 від 29 березня 2018 року; №1001557 від 27 березня 2018 року; №1001956 від 29 березня 2018 року; №1002164 від 30 березня 2018 року; №1001469 від 24 березня 2018 року; №1001466 від 24 березня 2018 року; №1002162 від 20 березня 2018 року; №1001461 від 24 березня 2018 року; №1001460 від 24 березня 2018 року; №1002161 від 30 березня 2018 року; №1002163 від 30 березня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2019 адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем - Офісом великих платників податків ДПС, подано апеляційну скаргу, в якій він просив судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2020 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2019 року - без змін.
13 травня 2020 року (відповідно до відмітки служби діловодства суду) представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути на користь позивача понесені ним витрати на професійну правову допомогу у розмірі 45000,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2020 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.
Представники апелянта в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Представник відповідача, просив залишити без змін ухвалу суду, посилаючись на пропуск позивачем строку, передбаченого частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України;
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи убачається, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року у справі №640/17924/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року, адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 26 червня 2018  року №№819101/36088095, 819095/3688095, 819088/36088095, 819151/36088095, 930800/36088095, від 11 вересня 2018 року №№912981/39088095, 912972/36088095, від 01 серпня 2018 року №№866911/36088095, 866523/36088095, 866513/36088095, 866538/36088095; зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "С  К  С" від 27 березня 2018 року №1001557, від 29  березня 2018 року №№1001964, 1001956, від 29  березня 2018 року, від 30  березня 2018 року №№1002164, 1002161, 1002163, від 20  березня 2018 року №1002162, від 24  березня 2018  року №№1001469, 1001466, 1001461, 1001460 датою їх фактичного надходження; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С  К  С" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 35  240,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України та Офісу великих платників податків ДФС.
Представник позивача 13 травня 2020 року подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути на користь позивача понесені ним витрати на професійну правову допомогу у розмірі 45  000,00 грн.
Посилаючись на пункт 3 частини першої статті 252 КАС України, обґрунтовує необхідність ухвалення додаткового рішення тим, що в судовому рішенні не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Судом першої інстанції відмовлено в ухваленні додаткового  рішення з огляду на відсутність у межах спірних правовідносин обставин, які згідно з частиною першою статті 252 КАС України могли б бути підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Положення ч. 1 ст. 139 КАС України визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.
Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що обов`язковою умовою для врахування судом таких доказів є їх подання до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 7 ст. 139 КАС України).
Як встановлено, в судовому рішенні від 06 листопада 2019 року судом вирішено питання щодо судових витрат, документально підтверджених станом на момент вирішення справи по суті, а саме стягнуто на користь ТОВ «С  К  С» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 35 240,00  грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України та Офісу великих платників податків ДФС.
У позовній заяві ТОВ «С  К  С» не просило стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу та до постановлення судом рішення не подавало заяв щодо наміру звернення про відшкодування таких витрат.
Разом з тим, заяву про ухвалення додаткового рішення позивачем подано 13.05.2020, тобто більше ніж через два місяці після прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом за наслідками апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2019 у справі №640/17924/18.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частиною 4 цієї статті про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що оскільки при ухвалені рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2019 судом вирішено питання про судові витрати, а з заявою в порядку передбаченому частиною сьомою статті 139 КАС України позивач не звертався, відсутні правові підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при постановлені ухвали, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування чи порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали. 
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "С. К. С" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2020 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С. К. С" до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України,  про визнання протиправним рішення - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.06.2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

          О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 28.09.2020