ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/5814/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Шальєвої В.А., Білак С.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2020 (суддя першої інстанції Максименко Л.Я.) в адміністративній справі №280/5814/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Міністерства оборони України,   ІНФОРМАЦІЯ_1   третя особа: ОСОБА_2  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 1), Міністерства оборони України (далі - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 , в якому  просив  визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони, щодо відмови включити до числа спадкоємців та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї у разі смерті військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер під час проходження військової служби, що викладена у листі № 1369/С від 22.10.2019 року та у листі №   116/14/5/1640/л від 14.11.2019року; зобов`язати Міністерство оборони України включити ОСОБА_1 до числа спадкоємців, як члена сім`ї, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що настала у період проходження (виконання обов`язків) військової служби у відповідності до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї у разі смерті військовослужбовця ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що настала у період проходження (виконання обов`язків) військової служби у відповідності до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року. 
Позовні вимоги обґрунтував тим, що він є сином ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період проходження ним військової служби. Зазначає, що звернувся із листами до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони з проханням включити позивача до списку спадкоємців військовослужбовця ОСОБА_1 , з метою подальшої виплати одноразової грошової допомоги. Однак, відповідачі листами повідомили позивача про відсутність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги, з посиланням на те, що позивач досяг повноліття та не є дитиною свого померлого батька. Позивач з таким висновком не погоджується, та з посиланням на положення ст. 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 3 Сімейного кодексу України стверджує про наявність у нього права на отримання одноразової грошової допомоги. З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у задоволенні позовної заяви - відмовлено.
З апеляційною скаргою звернувся позивач та підтримуючи обставини викладені у позові, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив   скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким задовольнити позов.
У відзиві на апеляційну скаргу, Запорізький обласний військовий комісаріат проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, 18.10.2019року позивач звернувся до Міністерства оброни України із заявою в якій просив  включити його до числа спадкоємців, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця, що настала у період проходження військової служби.
Того ж дня, 18.10.2019 року позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням направити його документи разом із документами дружини померлого ОСОБА_3 , смерть якого настала в період проходження ним військової служби, на комісію Міністерства оброни України для призначення одноразової грошової допомоги.
Листом від 22.10.2019 року вих. № 1369/с  документи позивача повернені Запорізьким військовим комісаріатом без реалізації з посиланням на те, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. В той же час для виплати одноразової грошової допомоги утриманцям надаються документи, які підтверджують факт перебування особи на утриманні загиблого.
Листом від 14.11.2019року за вих. № 116/14/5/1640/л Міністерство оборони України повідомило позивача про те, що він не відноситься до категорії осіб, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги.  
Вважаючи свої права порушеними а дії відповідачів протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що в нього були наявні підстави вважатися спадкоємцем, тобто особою, яка у випадку смерті тієї чи іншої особи набуває права одержати його спадкове майно. Щодо протиправності дій з боку Міністерства оборони України, суд  дійшов висновку що такі вимоги є передчасними.
Такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим виходячи з наступного.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги регламентується наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2014 року № 530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей», згідно якого:
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Одноразова грошова допомога виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її одержання. Якщо одна з осіб відмовляється від одержання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її одержання. Заява про відмову має бути нотаріально засвідчена в установленому законодавством порядку.
Законодавством визначено форму заяви про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 10 до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей (пункт 4.6) та переліку документів, які додаються до заяви, та форму висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї, батькам або утриманцям військовослужбовця (додаток 9 до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей (пункт 4.6), в якому підтверджується право на одержання зазначеної грошової допомоги.
З матеріалів справи встановлено, позивач зазначає, що він є родичем померлого ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України (СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Разом з тим, в розумінні Сімейного кодексу України, позивач не є членом сім`ї померлого військовослужбовця, а сам лише факт того, що померлий ОСОБА_3 є його батьком,  не вказує на право цієї особи на отримання одноразової грошової допомоги.
Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 цього Кодексу визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом із тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Отже, спадкоємцем померлого є особа, статус якої підтверджується відомостями зі свідоцтва про право на спадщину.  
Спростовуючи заперечення апелянта  суд  посилається на  п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», яким  роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.  
Відповідно, як вірно зазначив суд першої інстанції, підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
У зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст.   242,  243,      308,      311,  315,      316,      321,      322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд    
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2020  в адміністративній справі №280/5814/19залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України  касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 10.08.2020 р.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак