Ухвала
Іменем України
 
25 серпня 2020року
 
м. Київ
 
справа № 2-4486/11
 
провадження № 61-12008ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                 Кузнєцова В. О.
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2020 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі -                       ТОВ «Вердикт Капітал») про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У вересні 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.
 
В обґрунтування заяви зазначало, що 20 листопада 2013 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2014 року, за змістом якого позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 977 162 грн 94 коп.
20 червня 2014 року по вказаній справі видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів у розмірі 977 162 грн 94 коп.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2019 року замінено вибулого стягувача ТОВ «ОТП Факторинг України» на ТОВ «Вердикт Капітал» за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від                               20 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь                                      ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованості за кредитним договором                       № CL-201/392-2009 від 30 серпня 2007 року.
03 грудня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
23 жовтня 2015 року до відділу надійшла заява від стягувача                                      ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та                    23 жовтня 2015 року державним виконавцем винесена відповідна постанова.
11 листопада 2015 року виконавчий документ разом з іншими листами направлено на адресу стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Однак при пересилці виконавчий лист було втрачено, що унеможливлює в подальшому проведення виконавчих дій.
У зв`язку із перебуванням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості, виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему Прозоро), через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги               за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від                                    ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у тому числі оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

 
 
Ураховуючи вищевикладене, просило суд поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2-4486/11.
 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2020 року, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено.
Видано дублікат виконавчого листа № 2-4486/11, за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .
Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа                                № 2-4486/11.
 
Суди, задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал», виходили з того, що відповідно до Акта про втрату виконавчих документів в результаті перевірки матеріалів кредитної справи № CL-201/392/2007 щодо ОСОБА_1 встановлено факт відсутності оригіналів виконавчих документів.
 
У серпні 2020 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2020 року.
 
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» відмовити.
 
В обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що ТОВ «Вердикт Капітал» не доведено факту втрати виконавчого листа, тому відсутні підстави для задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.
 
У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2020 року щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити з таких підстав.
 
Ухвала суду першої інстанції щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України).
 
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2020 року щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання необхідно відмовити, оскільки оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.
 
Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2020 року щодо видачі дубліката виконавчого листанеобхідно відмовити з огляду на наступне.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

 
Судами встановлено, що 20 листопада 2013 року Ленінський районний суд                  м. Запоріжжя ухвалив рішення, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 квітня 2014 року, за змістом якого позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 977 162 грн 94 коп.
 
20 червня 2014 року по вказаній справі видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів у розмірі 977 162 грн 94 коп.
 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2019 року замінено вибулого стягувача ТОВ «ОТП Факторинг України» на ТОВ «Вердикт Капітал» за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від                             20 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь                          ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованості за кредитним договором                          № CL-201/392-2009 від 30 серпня 2007 року.
 
03 грудня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
 
23 жовтня 2015 року до відділу надійшла заява від стягувача                                       ТОВ «ОТП Факторинг Україна» щодо повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та                 23 жовтня 2015 року державним виконавцем винесена відповідна постанова.
 
11 листопада 2015 року виконавчий документ разом з іншими листами направлено на адресу стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Однак при пересилці виконавчий лист було втрачено, що унеможливлює в подальшому проведення виконавчих дій.
 
Звертаючись до суду із заявою ТОВ «Вердикт Капітал» посилалося на те, що у зв`язку із перебуванням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему Прозоро), через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому                                 -передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Крім того, судами встановлено, що на підтвердження викладених у заяві обставин відсутності виконавчих листів та у якості підтвердження того, що вказаний виконавчий лист не передавався, заявником надано Акт перевірки матеріалів кредитної справи.
 
На час подання заяви судове рішення не виконано.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
 
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті                    12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
 
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
 
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
 
Ураховуючи вищевикладене, суди дійшли до обгрунтованого висновку про задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2019 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2020 року щодо видачі дубліката виконавчого листаслід відмовити з підстав, встановлених частиною четвертої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частинами четвертою, п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У Х В А Л И В :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від                        17 жовтня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 липня 2020 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко  	
 	В. О. Кузнєцов