ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 802/1767/17-а
адміністративне провадження № К/9901/19756/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів - Кашпур О.В., Смоковича М.І., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 802/1767/17-а 
за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у Вінницькій області 
на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017   року, прийняту в складі головуючого судді Поліщук І.М.,
та постанову   Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017   року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого Курка О.П., суддів Драчук Т.О., Совгири Д.І.

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору
І. Короткий зміст позовних вимог
1. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області, відповідач) в якому просив:
1.1 визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Вінницькій області від 22 серпня 2017 року №1240, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
1.2 визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Вінницькій області від 05 вересня 2017 року №161 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
1.3. поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУ НП у Вінницькій області.
Стягнути з ГУ НП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу 05 вересня 2017 року по день постановлення рішення суду.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07 листопада 2015 року він був прийнятий на службу до Національної поліції України, перебував на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Разом із тим, за наслідками службової перевірки, наказом від 22 серпня 2017 року № 1240 до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. В подальшому наказом від 05 вересня 2017 року № 161 о/с його звільнено із займаної посади.   
3. Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечувала та просила відмовити у задоволенні заявленого адміністративного позову, зазначивши, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не за порушення відносно нього кримінального провадження, а безпосередньо за допущене ним порушення вимог частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання корупції", а саме: не вжиття заходів щодо повідомлення безпосереднього керівника про надходження пропозиції в отриманні неправомірної вигоди.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4.   07 листопада 2015 року згідно з наказом №1 о/с ОСОБА_1 був прийнятий на службу до Національної поліції України та прийняв присягу працівника поліції.   
5. 10 серпня 2017 року в ході реалізації матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР під №42017020000000283 від 09 серпня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, працівниками Вінницького управління ДВБ НПУ та працівниками прокуратури Вінницької області, задокументовано факт отримання неправомірної вигоди, в тому числі, старшим оперуповноваженим відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУ НП у Вінницькій області, капітаном поліції ОСОБА_1
6. 11 серпня 2017 року з метою проведення повного, усебічного та об`єктивного службового розслідування за фактом внесення до ЄРДР відомостей №42017020000000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України щодо отримання неправомірної вигоди окремими поліцейськими УБЗПТЛ ГУ НП у Вінницькій області, наказом №1305 т.в.о. начальника ГУ НП у Вінницькій області Сокирана С.В. було призначено службове розслідування та відсторонено від виконання службових обов`язків ОСОБА_1 
7. 21 серпня 2017 року начальником ГУНП у Вінницькій області затверджено висновок службового розслідування за фактом розпочатого кримінального провадження №42017020000000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України, відносно поліцейських УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції Іванченка Д.М., майора поліції Пертація С.В. та капітана поліції ОСОБА_1.
8. Як слідує із вказаного висновку, позивачем порушено службову дисципліну, Присягу поліцейського, вимоги статтей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460- ІV, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось у вчинку, несумісному з перебуванням в Національній поліції України. Керуючись статтями 2, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту внутрішніх справ України, старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.
9. 22 серпня 2017 року за результатами службового розслідування ГУ Національної поліції у Вінницькій області винесено наказ №1240 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП у Вінницькій області, зокрема, старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 - у вигляді звільнення зі служби в поліції.
10. 05 вересня 2017 року наказом начальника ГУ НП у Вінницькій області №161 о/с відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців УБЗПТЛ ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
11. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017   року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, адміністративний позов задоволено.
11.1. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУ НП у Вінницькій області від 22 серпня 2017 року №1240, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
11.2. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУ НП у Вінницькій області від 05 вересня 2017 року №161 о/с, в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
11.3. Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконною легалізацією іноземців управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУ НП у Вінницькій області.
11.4. Стягнуто з ГУ НП у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 17693 грн 43 коп.
12.   Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшли висновку, що висновок службового розслідування містить лише опис вчиненого позивачем корупційного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, а причини та умови вчинення дисциплінарного проступку та його об`єктивна сторона не встановлені, а отже звільнення позивача за порушення службової дисципліни, Присяги поліцейського, вимоги статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось у вчинку, несумісному з перебуванням в Національній поліції України здійснено без достатніх на те підстав, що свідчить про протиправність оскаржуваних наказів та наявність підстав для поновлення позивача на займаній посаді.   

ІV. Касаційне оскарження
13. Не погодившись з постановами судів першої та апеляційної інстанцій, ГУНП у Вінницькій області подано до Верховного Суду касаційну скаргу, яка зареєстрована у суді 09 лютого 2018 року.
14.   У касаційній скарзі ГУНП у Вінницькій області зазначає, що судами першої і апеляційної інстанцій постановлено рішення із неправильним застосуванням норми матеріального права, а саме: суди дійшли до помилкового висновку, що в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, оскільки позивачем скоєно вчинок (вимагання та отримання незаконної грошової винагороди), який підриває авторитет Національної поліції і є несумісним з подальшим проходженням служби, порушує службову дисципліну, Присягу поліцейського, вимоги статей 1, 7 Дисциплінарного статуту, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону № 580-VIII, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських. За таких обставин ГУНП у Вінницькій області просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.
15.   05 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: судді-доповідача Бевзенка В.М., Данилевич Н.А., Шарапи В.М. відкрито касаційне провадження. Витребувано справу № 802/1767/17-а з Вінницького окружного адміністративного суду.
16.   26 травня 2018 року позивачем подано відзив на касаційну скаргу, в якій він спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
17.   26 травня 2018 року справа № 802/1767/17-а надійшла до Верховного Суду.
18.   06 травня 2020 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від   06   травня 2020 року № 746/0/78-20 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
19.   Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н. В., суддів Кашпур О.В., Смоковича М.І..

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
20. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
21. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
22. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
23. Відповідно до вимог частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24.   Приписами статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
25. За змістом частини другої статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
26.   Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII.
26.1. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
26.2. Відповідно до статті 19 підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
26.3. Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
26.4. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
27.   Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (чинного на момент виникнення правовідносин, далі - Дисциплінарний статут).
27.1. Згідно зі статтею 1 службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
27.2. Згідно з статтею 7 службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку.
27.3. Статтею 2 визначено, що дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
27.4. Відповідно до частини першої статті 5 за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
27.5. Статтею 12 встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатись такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.
27.6. Відповідно до частини першої статті 14 з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
27.6.1. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.
27.6.2. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.
27.6.3. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
27.7. Згідно зі статтею 16 дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

VІ. Позиція Верховного Суду
28. Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
29. З аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції вбачається, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.
30. Притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції, не пов`язаними (не зумовленими) із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності.
31. Верховний Суд звертає увагу на те, що вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
32. Притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення зі служби в поліції. Проте це інші підстави і їх не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
33. Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до працівників органів поліції, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту.
34. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дій що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
35. В свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
36. Водночас адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової кваліфікації діяння особи чи інших аспектів кримінального провадження, у тому числі дій слідчого чи прокурора в межах проведення досудового розслідування кримінального провадження.
37. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.
38. При цьому слід ураховувати, що на відміну від звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.
39. Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
40.   Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що підставою для видання наказу про проведення службового розслідування відносно позивача слугував факт внесення до ЄРДР відомостей №42017020000000283 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України щодо отримання неправомірної вигоди окремими поліцейськими УБЗПТЛ ГУ НП у Вінницькій області.
41.   Верховний суд зауважує, що повідомлення про підозру є тільки формальним/офіційним припущенням органу/посадової особи, який/яка проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. Таке припущення ґрунтується на неостаточних (неповних) результатах досудового розслідування і кримінально-правова кваліфікація поставленого їй за провину діяння може бути змінена. З часу оголошення цієї підозри особа набуває статусу підозрюваного, однак її вину у вчиненні злочину ще потрібно довести, принаймні на цій стадії кримінального провадження твердити про її винуватість як доконаний факт не можна.   
42.   Судом першої та апеляційної інстанцій вірно встановлено, що висновок службового розслідування містить лише опис вчиненого позивачем корупційного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, а причини та умови вчинення дисциплінарного проступку та його об`єктивна сторона відповідачем не встановлені. Відповідачем не вказано які саме вимоги Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту та Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України порушено позивачем.
43.   Верховний Суд погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що за умови встановлення ГУНП у Вінницькій області у висновку службового розслідування лише фактичних обставин кримінального правопорушення, які містяться у письмовому повідомленні про підозру, вказані обставини є підставою для звільнення позивача лише за умови наявності вироку суду в межах розгляду кримінального провадження № 42017020000000283.
44.   Доводи касаційної скарги щодо правомірності оскаржуваних наказів не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
45.   Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
46.   За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно   з`ясовані обставини в адміністративній справі, з   наданням оцінки   всім аргументам   учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :   
1.   Касаційну скаргу Головне управління Національної поліції у Вінницькій області залишити без задоволення.

2.   Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2017   року та постанову   Вінницького апеляційного адміністративного суду від   20   грудня 2017   року в справі № 802/1767/17-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      Н.В.   Шевцова
          
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур 

                                                                                          М.І. Смокович