ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Московська, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6apladm.ki.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Головань О.В.                                                                                                       суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року                                                                                   Справа № 640/10655/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді                      Епель О.В., 
суддів:                                              Губської Л.В., Карпушової О.В.,
за участю секретаря                     Лісник Т.В.,
позивача                               ОСОБА_1 ,
представника позивача          Аліфанов О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 травня 2020 року у справі 

за позовом            ОСОБА_1 

до                     Державної податкової служби України

про                     визнання протиправним та скасування рішення 
і зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач) про:
- визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України, викладене у листі від 11.05.2019 № 3650/К/99-99-04-04-02-14, про відмову в розгляді заяви щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 13.03.2019 ІІ-ї групи інвалідності;
- зобов`язання Державної фіскальної служби України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та прийняти мотивоване рішення за результатами її розгляду відповідно до Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2020 замінено відповідача в цій справі - ДФС України на його правонаступника - ДПС України.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.05.2020 адміністративний позов задоволено частково:
1) визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ-ї групи інвалідності;
2) зобов`язано Державну податкову службу України повторно розглянути заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні позову в іншій частині вимог відмовлено.
Постановляючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення і виплату йому спірної допомоги в порядку, передбаченому законодавством, але відповідне рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідачем не прийнято, а подані матеріали повернуті без права виплати.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.
Позивач у своїй скарзі просить частково скасувати рішення, визнавши протиправною бездіяльність не ДПС України, а ДФС України щодо не прийняття рішення за його заявою та зобов`язавши саме ДФС України повторно розглянути таку заяву та прийняти відповідне рішення.
В обґрунтування своїх вимог апелянт - позивач зазначає, що при зверненні до суду з цим позовом в якості відповідача у справі ним було визначено саме ДФС України, оскілки він проходив службу саме в її підрозділах, а не в ДПС України.
При цьому, апелянт вказує, що ДФС України та, зокрема, підрозділи її податкової міліції не ліквідовано на теперішній час, саме ДФС України порушено його права і він не позивався до ДПС України, оскільки ніколи не перебував із нею у трудових відносинах.
Відповідач у своїй скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про відмову в позові повністю.
У своїй скарзі відповідач так само, як і позивач, зазначає, що податкову міліцію у складі ДФС України податкової міліції не ліквідовано, що вона продовжує діяти і позивач ніколи не перебував у трудових відносинах з ДПС України і судом першої інстанції було протиправно замінено відповідача в цій справі з ДФС України на ДПС України.
З цих та інших підстав апелянти вважають, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення позову в цій справі.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 та від 03.08.2020 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
          Відзиви на апеляційні скарги не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи,  колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а рішення суду - зміні з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 17.05.2002 по 30.11.2018 проходив службу в органах податкової міліції Державної фіскальної служби України.
Наказом від 30.11.2018 № 2335-О «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у відставку (зі зняттям з військового обліку) відповідно до підпункту «б» пункту 65 (через хворобу).
Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0985658 від 19.03.2019 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби.
11.04.2019 позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із заявою та доданими до неї документами, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок нещасного випадку, що стався в період проходження служби під час виконання службових обов`язків.
До вказаної заяви позивачем було додано наступні документи: довідку до акту огляду МСЕК, серія АВ № 0985658 від 19.03.2019; довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, серія АГ № 0014626 ; копії свідоцтва про хворобу НОМЕР_1 від 16.11.2018, копію акту про нещасний випадок № 1 від 28.11.2011, копії наказу про звільнення від 30.11.2018 № 2335-о; копії картки РНОКПП; копії сторінок паспорта; копії посвідчення інваліда війни другої групи, серії НОМЕР_2 ; довідку НАСК «Оранта» від 02.04.2019 № 1200; довідку ПАТ СК «Брокбізнесбанк» б/н.
11.05.2019 листом № 3650/К/99-99-04-04-02-14 ДФС України повідомила позивача про те, що ст. 365 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені ст.ст. 20-23 Закону України «Про міліцію». 07.11.2015 Закон України «Про міліцію» втратив чинність. Також зазначено, що ІІ групу інвалідності позивачу встановлено 13.03.219, тобто, після втрати чинності Законом України «Про міліцію». Працівники податкової міліції проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ. Проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано.
Позивач, вважаючи порушеним своє право на отримання вказаної допомоги, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законами України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII, який був чинним на час проходження позивачем служби (далі - Закон № 565-XII), «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок №  850), Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707 (далі - Порядок № 707).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У статті 356 ПК України визначено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Згідно з частиною шостою статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Закон № 565-XII втратив чинність 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності Законом № 580-VIII.
При цьому, у пункті 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII установлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.
На виконання статті 23 Закону № 565-XII КМУ затверджено Порядок № 850.
Пунктами 2, 3 Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
У пунктах 7-9 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Згідно з пунктом 2 Преамбули до Порядку № 850 особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707.
Відповідно до пунктів 3, 4, 7-9 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;  витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених норм надає підстави стверджувати, що за особою, якій під час перебування на службі в податковій міліції, встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію».
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 464/5571/16-а, від 21.06.2018 у справі № 822/31/18 від 28.08.2018 у справі № 804/6297/17, від 06.03.2019 у справі № 822/163/18 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.
Отже, за колишніми працівниками міліції, в тому числі і податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги на умовах, передбачених Законом України «Про міліцію» та Порядку № 850.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 20.05.2019 у справі № 405/704/17.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що 11.04.2019 позивач на підставі та на виконання вищенаведених законодавчих приписів звернувся до ДФС України із заявою та подав відповідні документи, однак ДФС України не було прийнято жодного рішення за результатами розгляду вказаної заяви позивача і доданих до неї документів, а натомість повернуто їх без права виплати.
З огляду на це та враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаних постановах, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про допущення ДФС України протиправної бездіяльності щодо прийняття рішення за заявою позивача про призначення спірної допомоги та необхідність відновлення його порушеного права шляхом зобов`язання ДПС України, як правонаступника, повторно розглянути зазначену заяву позивача, відповідно до вимог Порядку № 850, та прийняти рішення за результатами її розгляду, з урахуванням висновків суду.
При цьому, доводи апелянтів щодо безпідставності зобов`язання саме ДПС України повторно розглянути заяву позивача і прийняти відповідне рішення та їх посилання на те, що ДФС України та підрозділи її податкової міліції не ліквідовано на теперішній час, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до постанови КМУ від 18.12.2018 № 1200 ДФС України реорганізована шляхом поділу на ДПС України та Держмитслужбу України, на які покладено відповідну завдання та які є правонаступниками ДФС України у межах таких завдань. 
Більш того, відповідача в цій справі було замінено ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2020 /т.1 а.с.58/, які набрала законної сили і жодною зі сторін не оскаржується.
Тож, колегія суддів відхиляє ці та всі інші доводи апелянтів у частині щодо безпідставності покладення судом при вирішенні цієї справи відповідного обов`язку саме на ДПС України.
Разом з тим, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приймає до уваги та вважає обґрунтованими доводи апелянтів щодо безпідставності визнання судом першої інстанції протиправною саме бездіяльності ДПС України, а не ДФС України, якою така бездіяльність фактично була допущена.
З огляду на це, відповідно до ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_1 та ДПС України задовольнити частково та змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення суб`єкта владних повноважень, яким допущено протиправну бездіяльність по відношенню до позивача в цій справі, а в іншій частині судове рішення залишити без змін.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що ані позивач, ані відповідач у своїх апеляційних скаргах не заперечують та не наводять жодного доводу щодо оспорюваного права позивача на призначення одноразової грошової допомоги та порядку його реалізації, а відповідно до статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розподіл судових витрат.
          З огляду на результат розгляду цієї справи, а саме те, що обсяг задоволених судом першої інстанції позовних вимог фактично не змінено, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
          Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної податкової служби України - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 травня 2020 року - змінити, виклавши абзац другий його резолютивної частини в наступній редакції:
«Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності».
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 травня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 21 вересня 2020 року.

Головуючий суддя          

Судді: