УХВАЛА

23 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/15075/18
адміністративне провадження № К/9901/24194/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду   Яковенка М. М., перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 826/15075/18 за позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
УСТАНОВИВ:
22 вересня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 826/15075/18, у якій скаржник просив суд поновити пропущений строк звернення на касаційне оскарження судових рішень, з посиланням на те, що відповідач вже звертався до суду з касаційною скаргою на судові рішення у даній справі, проте остання касаційна скарга була повернута скаржнику.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог   статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) судом встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені   КАС України   підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Так, відповідно до частини четвертої   статті 328 КАС України   підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою   статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини другої   статті 330 КАС України   у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу   підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник в якості підстави касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини четвертої   статті 328 КАС, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували вимоги пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України та без врахування висновків Верховного Суду у постановах від 31 січня 2020 року у справі № 520/10953/18, від 19 вересня 2018 року у справі №   822/1771/17 щодо оцінки можливості виконання обсягу обумовлених договором робіт, у постанові від 24 січня 2018 року (касаційне провадження №К/9901/562/18) щодо належної оцінки усіх доказів в сукупності, постанов від 24 січня 2018 року у справі № 2а-19379/11/2670 щодо можливості здійснення господарських операцій та від 21 травня 2019 року у справі № 815/662/16 щодо з`ясування обставин, які можуть свідчити про необґрунтованість податкової вигоди, а також у постанові від 27 березня 2018 року у справі № 826/1588/13-а щодо виявлення платника податків належної обачності та обережності при виборі постачальників послуг/товарів, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання договорів.
Суд звертає увагу, що як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, скаржник вперше звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 826/15075/18, проте ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2020 року (провадження № К/9901/8212/20) касаційну скаргу повернуто, оскільки остання не містила передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку. 
До того ж, скаржник звертаючись вдруге з касаційною скаргою із зазначенням ідентичних підстав на касаційне оскарження рішень суду першої та апеляційної інстанцій (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС, посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України та без врахування висновків Верховного Суду у постановах від 31 січня 2020 року у справі №520/10953/18, від 15 травня 2018 року у справі №810/4391/16 щодо підтвердження реальності господарської операції, в постанові від 19 вересня 2018 року у справі №822/1771/17 щодо оцінки можливості виконання обсягу обумовлених договором робіт, в постанові від 24 січня 2018 року (касаційне провадження №К/9901/562/18) щодо належної оцінки усіх доказів в сукупності, постанов від 24 січня 2018 року у справі №2а-19379/11/2670 щодо можливості здійснення господарських операцій та від 21 травня 2019 року у справі №815/662/16 щодо з`ясування обставин, які можуть свідчити про необґрунтованість податкової вигоди.  
Проте ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року (провадження № К/9901/22110/20) касаційну скаргу повернуто, оскільки остання не містила передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. Зокрема суд звертав увагу, що висновки Верховного Суду в зазначених вище постановах наведені скаржником не у взаємозв`язку із цією справою в контексті різного правозастосування у подібних правовідносинах (в касаційній скарзі не зазначено, застосування якої (яких) норм матеріального та/чи процесуального права стосуються ці висновки). При цьому, у скарзі викладено обставини справи, процитовано висновки акта перевірки та норми Податкового кодексу України без зазначення, в чому саме полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права. Фактично, доводи касаційної скарги зводяться до того, що на переконання скаржника суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.
При зверненні вже втрете з касаційною скаргою, зазначені ним підстави є фактично ідентичними зазначеним в попередніх скаргах, оскільки скаржник лише додав до посилань на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі №   520/10953/18, від 15 травня 2018 року у справі № 810/4391/16, від 19 вересня 2018 року у справі № 822/1771/17, від 24 січня 2018 року (касаційне провадження №К/9901/562/18), від 24 січня 2018 року у справі № 2а-19379/11/2670, від 21 травня 2019 року у справі № 815/662/16, ще одну постанову Верховного Суду від 27 березня 2018 у справі № 826/1588/13-а з однаковим на його думку висновком щодо оцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин та досліджених ними доказів, у тому числі первинних документів.
Звертаючись з даною касаційною скаргою відповідач жодним чином не виправив виявлені судом під час попередніх звернень недоліки касаційної скарги. Текст касаційної скарги є ідентичним попередній касаційній скарзі, та не містить передбачених КАС України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому неодноразово надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.
Враховуючи, що обґрунтування касаційної скарги є ідентичним тій касаційній скарзі, яку судом визнано неналежно оформленою в частині визначення підстав, недоцільним є повторне роз`яснення скаржникові, чому такі доводи є недостатніми для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже касаційна скарга підлягає поверненню, оскільки в ній не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку
На підставі вищенаведеного, керуючись статтею 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 826/15075/18 повернути скаржнику.
Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами - скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               М. М. Яковенко