ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року 
м. Київ
Справа №  904/1202/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Сухового В. Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на постанову  Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2020 
(у складі колегії суддів: Кощеєв І. М. (головуючий), Кузнецова І. Л., Чус О. В.) (з урахуванням ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2020 про виправлення описки), прийняту за результатами перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020 у справі №904/1202/15 (суддя Мельниченко І. Ф.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фосфат» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича 

у справі за позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк»  
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фосфат»
про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24.05.2011,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 (з урахуванням ухвали про виправлення описок від 23.05.2016) звернено стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором від 24.05.2011 № 577, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Фосфат» (далі - ТОВ «Фосфат») на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (змінене найменування на Акціонерне товариство «ВТБ Банк») (далі - АТ «ВТБ Банк», Банк), а саме на: компресорну    станцію, початкова ціна якої складає 196  402,00 грн, будівлю  № 538, початкова ціна якої складає 4  647  024,00 грн, парову котельню, початкова ціна якої складає 616  099,00 грн, шляхом реалізації цих предметів іпотеки з прилюдних торгів за вказаними початковими цінами в рахунок погашення заборгованості ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» перед АТ «ВТБ Банк» за кредитним договором від 24.05.2011 № 13ВД у розмірі 32 955 553, 45 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 становить 519  631 368,71 грн. Стягнуто з ТОВ «Фосфат» на користь АТ «ВТБ Банк» 73  080,00 грн судового збору.

15.04.2016 на примусове виконання зазначеного рішення Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ. 

22.11.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем (далі - державний виконавець Яковенко В. А.) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60686467 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016. 

20.12.2019 ТОВ «Фосфат» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця Яковенка В. А. в порядку ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в якій просило:

зупинити стягнення на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 у справі № 904/2012/15 до завершення розгляду цієї скарги;

визнати неправомірними дії державного виконавця Яковенка В. А., вчинені при винесенні та направленні ТОВ «Фосфат» постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019;

визнати недійсною постанову державного виконавця Яковенка В. А. про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019.

Скарга ТОВ «Фосфат» обґрунтована тим, що рішенням суду від 29.03.2016 звернено стягнення на належні позивачу предмети іпотеки, вартість яких становить значно менше 50 млн грн, тому виконання вказаного рішення суду не підвідомче відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що свідчить про порушення державним виконавцем Яковенком В. А. приписів ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4 р. І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція), в частині визначення місця виконання рішення та підвідомчості рішення. Таким чином, дії державного виконавця Яковенка В. А. щодо відкриття виконавчого провадження №60686467 та винесення відповідної постанови від 22.11.2019 були неправомірними і не відповідали вимогам чинного законодавства, а виконавчий документ підлягав поверненню стягувачу без прийняття до виконання відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Також ТОВ «Фосфат» вказало, що постанова від 22.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60686467 була направлена державним виконавцем Яковенком В. А. на адресу ТОВ «Фосфат» з порушенням строків, встановлених ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказану постанову було направлено не на наступний робочий день з дня її винесення, а 03.12.2019.

Посилаючись у скарзі на п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», ТОВ «Фосфат» просило зупинити стягнення на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 у справі № 904/2012/15 до завершення розгляду цієї скарги.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020 відмовлено ТОВ «Фосфат» у задоволенні скарги на дії державного виконавця Яковенка В. А.

Ухвала мотивована тим, що загальний розмір заборгованості боржника ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» перед АТ «ВТБ Банк» за кредитним договором від 24.05.2011 № 13ВД становить більше 50 млн грн, тому виконання  рішення суду від 29.03.2016 про звернення стягнення на предмети іпотеки підвідомче відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Отже, державний виконавець Яковенко А. В. при вчиненні виконавчих дій щодо відкриття виконавчого провадження № 60686467 та винесення відповідної постанови від 22.11.2019 не порушив приписи ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4 р. І Інструкції в частині визначення місця виконання рішення та його підвідомчості.

Також суд зазначив, що скаржником не надано належних доказів на підтвердження порушення державним виконавцем Яковенком В. А. строків направлення копії постанови від 22.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60686467 на адресу ТОВ «Фосфат», оскільки долучена до скарги копія конверту з довідкою Укрпошти з нечитабельним поштовим штемпелем відділення Укрпошти не підтверджує, що саме постанова про відкриття виконавчого провадження №60686467 від 22.11.2019 була вкладена в конверт та направлена даним поштовим відправленням.

Не знайшов місцевий господарський суд підстав і для задоволення вимоги ТОВ «Фосфат» про зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 у справі № 904/1202/15 до завершення розгляду скарги ТОВ «Фосфат» на дії державного виконавця Яковенка В. А. з огляду на те, що нормами чинного Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку господарського суду щодо зупинення стягнення за виконавчим документом, з підстав визначених скаржником.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2020 (далі - з урахуванням ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2020 про виправлення описки) замінено у справі позивача АТ «ВТБ Банк» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторинг Сістем» (далі - ТОВ «ФК «Факторинг Сістем»). Ухвалу Господарського суду від 22.01.2020 скасовано частково. Скаргу ТОВ «Фосфат» на дії державного виконавця Яковенка В. А. задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Яковенка В. А., вчинені при винесенні та направленні ТОВ «Фосфат» постанови про відкриття виконавчого провадження № 60686467 від 22.11.2019. Визнано недійсною постанову про відкриття провадження № 60686467 від 22.11.2019, винесену державним виконавцем Яковенком В. А. В іншій частині ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020 залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що виконання рішення суду від 29.03.2016 не підвідомче відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки фактичний розмір зобов`язання ТОВ «Фосфат», на задоволення якого має право АТ «ВТБ Банк» за рахунок предметів іпотеки, чітко визначено експертом під час судового розгляду справи, зазначено у рішенні суду, а також у виконавчому документі (наказі суду) і є значно меншим ніж 50 млн грн, тому у даному випадку виконання рішення від 29.03.2016 підвідомче Державній виконавчій службі міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області (за місцезнаходженням ТОВ «Фосфат» та його іпотечного майна), а отже дії державного виконавця Яковенка В. А. щодо  відкриття виконавчого провадження №60686467 та винесення відповідної постанови від 22.11.2019 суперечать приписам ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 4 р. І Інструкції в частині визначення місця виконання рішення та його підвідомчості.

Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення державним виконавцем Яковенком В. А. строків направлення копії постанови від 22.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60686467 на адресу ТОВ «Фосфат», встановлених ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5 р. IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення), з огляду на те, що вказану постанову було направлено ТОВ «Фосфат» не на наступний робочий день з дня її винесення, а 03.12.2019.

Ураховуючи наявність доказів на підтвердження відступлення Банком ТОВ «ФК «Факторинг Сістем» з 28.01.2020 усіх прав кредитора за кредитним договором від 24.05.2011 № 13ВД, укладеним між Банком та ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», та усіх прав стягувача за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 № 904/1202/15, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про заміну позивача у справі - АТ «ВТБ Банк» його правонаступником ТОВ «ФК «Факторинг Сістем» в порядку ст. 52 ГПК України. 

Не погоджуючись з постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2020, прийняту за результатами перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020, у липні 2020 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) подав до Касаційного господарського суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову апеляційного господарського суду від 19.05.2020 в частині задоволених вимог скарги ТОВ «Фосфат», а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020 - залишити в силі.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, Департамент зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови судом апеляційної інстанції неправильно застосовано приписи, зокрема, п. 4 р. І Інструкції та не враховано правові висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведені у постанові від 12.03.2018 у справі № 910/14188/16. За доводами скаржника виконання рішення від 29.03.2016 підвідомче відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки загальний розмір майнового зобов`язання ПрАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» перед Банком за рішенням суду від 29.03.2016 становить більше 50 млн грн, а визначена судом у рішенні від 29.03.2016 вартість предметів іпотеки ТОВ «Фосфат», на які звернено стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості, є лише початковою ціною їх реалізації, і може бути змінена під час проведення прилюдних торгів при примусовому виконанні рішення суду в межах виконавчого провадження.

Також Департамент вказав, що відповідно до Положення державним виконавцем вживаються дії лише щодо передачі виконавчого документа в паперовому вигляді  на відправку відповідальні особі органу державної виконавчої служби, тому висновки суду про порушення державним виконавцем Яковенком В. А. приписів ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними.

Ухвалою Верховного Суду від 06.08.2020 відкрито касаційне провадження у справі №904/1202/15 з підстави, передбаченої абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України. Ухвалено здійснити перегляд постанови суду апеляційної інстанції від 19.05.2020, прийняту за результатами перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020, без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

08.09.2020 від Центрального апеляційного господарського суду на поштову адресу Верховного Суду надійшов супровідний лист від 07.09.2020 № 904/1202/15/5974/20 про долучення до матеріалів справи, зокрема, ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2020, якою було виправлено допущену у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах постанови Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2020 описку, не зачіпаючи суті рішення, а саме виправлено дату ухвали суду першої інстанції у справі № 904/1202/15, яка була предметом перегляду суду апеляційної інстанції, на 22.01.2020.

За таких обставин предметом перегляду суду касаційної інстанції є постанова  Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2020 з урахуванням ухвали цього суду від 07.09.2020 про виправлення описки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що Департамент оскаржує постанову суду апеляційної інстанції від 19.05.2020, прийняту за результатами перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020, в частині задоволених вимог скарги ТОВ «Фосфат», тому предметом касаційного розгляду є законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції в цій частині.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ч. 1 ст. 18 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження»:

виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1);

заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1 ст. 10);

виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18);

виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (ч. 1 ст. 24).

Водночас п. 3 р. І Інструкції (далі - у редакції, чинній на час винесення державним виконавцем Яковенком В. А. постанови від 22.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60686467) визначено, що органами державної виконавчої служби є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

Згідно з п. 4 р. І Інструкції відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі, зокрема, рішення, за якими сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Встановивши, що фактична сума зобов`язання ТОВ «Фосфат» за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 про звернення стягнення на належні ТОВ «Фосфат» предмети іпотеки чітко визначена експертом під час розгляду справи № 904/1202/15 у суді першої інстанції, зазначена у рішенні суду від 29.03.2016, а також у виконавчому документі (наказі суду від 15.04.2016) і є значно меншою ніж 50 млн грн, ТОВ «Фосфат» та належне йому іпотечне майно, на яке звернено стягнення за рішенням суду від 29.03.2016, знаходяться за адресою:   пр-т Аношкіна, 179, Південний район, м. Кам`янське Дніпропетровської області, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виконання рішення суду від 29.03.2016 підвідомче Державній виконавчій службі міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області (за місцезнаходженням ТОВ «Фосфат» та його іпотечного майна), а не відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а відтак правомірно визнав дії державного виконавця Яковенка В. А. щодо  відкриття виконавчого провадження №60686467 та винесення відповідної постанови від 22.11.2019 такими, що суперечать приписам ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» та п.4 р. І Інструкції в частині визначення місця виконання рішення від 29.03.2016 та його підвідомчості.

За змістом ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються виконавцем рекомендованим поштовим відправленням стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі, не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Боржник вважається належним чином повідомленим, якщо йому документи виконавчого провадження надіслані за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Отже, відсутність доказів направлення державним виконавцем боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу суду про звернення стягнення на майно боржника, у встановлені Законом порядку та строки, свідчить про порушення його прав бути обізнаним про початок виконавчого провадження та на здійснення своєчасних процесуальних заходів для запобігання порушенню його прав та охоронюваних законом інтересів.

З системного аналізу зазначених норм права вбачається, що права сторони (боржника) у виконавчому провадженні щодо обізнаності про початок виконавчого провадження та про хід виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у разі надіслання виконавцем документів у встановлені Законом порядку та строки.

Встановивши, що постанова від 22.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60686467 з примусового виконання наказу суду про звернення стягнення на належні ТОВ «Фосфат» (боржнику) предмети іпотеки надіслана державним виконавцем Яковенком В. А. боржнику 03.12.2019, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення державним виконавцем Яковенком В. А. приписів ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо своєчасного доведення до відома ТОВ «Фосфат» копії постанови від 22.11.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60686467, а отже і прав ТОВ «Фосфат». 

Доводи касаційної скарги Департаменту про неврахування судом апеляційної інстанції під час вирішення скарги ТОВ «Фосфат» правового висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведеного у постанові від 12.03.2018 у справі № 910/14188/16, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки висновок суду апеляційної інстанції у справі №904/1202/15, яка розглядається, про те, що у даному випадку при з`ясуванні підвідомчості виконання рішення суду від 29.03.2016 слід виходити з фактичного розміру зобов`язання ТОВ «Фосфат», на задоволення якого має право АТ «ВТБ Банк» за рахунок предметів іпотеки, не суперечить правовому висновку у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 910/14188/16, за яким при визначенні розміру суми зобов`язання за рішенням про звернення стягнення на предмет застави з метою з`ясування його підвідомчості відповідному органу виконавчої служби відповідно до п. 4 р. І Інструкції, слід виходити з розміру зобов`язання, на задоволення якого за рахунок предмета застави має право заставодержатель.

Аргументи Департаменту у касаційній скарзі про відсутність порушення державним виконавцем Яковенком В. А. строків доведення до відома боржника копії постанови про відкриття виконавчого провадження з огляду на те, що згідно Положення   державним виконавцем вживаються дії лише щодо передачі документа виконавчого провадження на відправку відповідальній особі, не заслуговують на увагу суду касаційної інстанції, оскільки виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», ст. 28 якого зобов`язує саме виконавця довести до відома боржника копію постанови про відкриття виконавчого провадження у строк, не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, Департамент оскаржує постанову суду апеляційної інстанції від 19.05.2020, прийняту за результатами перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020, в частині задоволених вимог скарги ТОВ «Фосфат», і не оскаржує зазначені судові рішення в частині відмови у задоволенні вимоги скарги ТОВ «Фосфат» про зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 у справі №904/2012/15 до завершення розгляду скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги Департаменту про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, Касаційний господарський суд, переглянувши оскаржувану постанову апеляційного господарського суду у межах доводів касаційної скарги, вважає, що постанова Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2020 (з урахуванням ухвали від 07.09.2020 про виправлення описки) прийнята з додержанням норм процесуального та матеріального права, а відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст.129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2020 (з урахуванням ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 07.09.2020 про виправлення описки), прийняту за результатами перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020 у справі №904/1202/15, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя          І. С. Берднік

Судді:          В. А. Зуєв

                                                                                                       В. Г. Суховий