Номер провадження: 22-ц/813/1330/20 
Номер справи місцевого суду: 520/3229/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Громіка Р.Д.,
Дрішлюка А.І.,
при секретарі: Лопотані В.І.,
за участю: представника ОМР – Коваленко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

В С Т А Н О В И В:
06 березня 2017 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 .. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 . Спадкодавець заповіту не складав. Заявник зазначив, що він з 2010 року мешкав зі спадкоємцем однією сім`єю. Після смерті матері ОСОБА_2 , у нього зовсім не лишилось родичів і заявник був йому фактично за брата, піклувався про нього, допомагав грошима, вони разом вели господарство, харчувалися. Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 узяв на себе організацію поховання та витрати пов`язані з цим. 14 листопада 2016 року заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у зв`язку з відсутністю документа підтверджуючого його мешкання однією сім`єю разом з померлим ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник зазначив, що заявлений ним факт потрібен з метою отримання спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з кінця 2010 року по день смерті ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме у період з кінця 2010 року по липень 2016 року в м. Одесі по вулиці Академіка Корольова, 94, з липня 2016 року по 24 жовтня 2016 року в АДРЕСА_2 .
В апеляційній скарзі Одеська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
У судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, при цьому 02 вересня 2020 року подав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі. Крім того, просив відмовити повністю в задоволенні апеляційної скарги Одеської міської ради.
Заслухавши суддю-доповідача, представника Одеської міської ради, який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.
Відповідно  до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно  до законів, чинних на  час вчинення окремих процесуальних дій,  розгляду  і вирішення справи.  
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.
Частиною першою, другою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, статті 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Отже, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.
Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану.
При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 включно. Зазначивши, що заявлений факт потрібен йому з метою отримання спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2017 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з кінця 2010 року по день смерті ОСОБА_2 – 24 жовтня 2016 року.
Одеська міська рада подала до суду апеляційну скаргу з вимогою про скасування рішення першої інстанції, зазначивши, що рішення про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушуються її права.
Частиною першою статті 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно – за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.
Відсутність у померлого ОСОБА_2 спадкоємців за законом та заповітом, на підставі статті 1277 ЦК України, зобов`язує орган місцевого самоврядування подати заяву про визнання спадщини відумерлою.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невиконання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства з приводу незалучення до участі у розгляді справи у якості заінтересованої особи Одеську міську раду, внаслідок чого орган місцевого самоврядування було позбавлено законного права на визнання спірного нерухомого майна відумерлим.
Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1258 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно роз`яснень, викладених в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України, «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. 
Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Оскільки, встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з кінця 2010 року по день смерті ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_3 , про який просить заявник, пов`язано з наступним вирішенням спору про право, а на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_2 можуть претендувати інші спадкоємці, та встановлення вищезазначеного факту, що має юридичне значення, може вплинути на їх спадкові права й обов`язки, а тому вищенаведені обставини підлягають доказуванню саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження та можуть бути встановлені на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням принципу змагальності, із залученням до участі в справі всіх спадкоємців та заінтересованих осіб.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. 
Залишення заяви без розгляду, як це передбаченого законом, а саме ч. 4 ст. 315 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з позовом в загальному порядку, оскільки вказана заява подана для подальшого юридичного оформлення спадщини, тобто існує спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382 – 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2017 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 
Повний текст судового рішення складено: 08 вересня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький 

Р.Д. Громік

А.І. Дрішлюк