Постанова  
Іменем  України
 
01 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/23228/15-ц
 
провадження № 61-6301св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради,
відповідачі:  ОСОБА_1 , виконавчий комітет Одеської міської ради,
представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Смирнов Віктор Вікторович,
треті особи: ОСОБА_2 , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Смирнова Віктора Вікторовича, на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого                   2020 року у складі колегії суддів: Князюка О. В., Заїкіна А. П.,              Таварткіладзе О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2015 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом, який у подальшому було уточнено,                  до  ОСОБА_1 , виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції                в Одеській області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та зобов`язання привести квартиру в первинний стан.
 
Позовну заяву мотивовано тим, що  ОСОБА_1 , яка є власником               квартири АДРЕСА_1 , самовільно без згоди та належного оформленого проєкту й відповідного погодження                       з органами місцевого самоврядування, порушуючи архітектурні та санітарні норми, виконала роботи з реконструкції вказаної квартири з улаштуванням веранди, чим значно погіршила технічний стан будинку і житлово-побутові умови мешканців суміжних квартир. 
19 грудня 2012 року на підставі декларації про готовність об`єкту                            до експлуатації ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності.                 На приписи про приведення квартири у первинне становище відповідач              не реагувала, тому 07 жовтня 2015 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради прийняла розпорядження № 690 «Про приведення самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 в первинний стан», яке  не виконано.
Ураховуючи викладене, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради просила суд: визнати недійсним свідоцтво про право власності                   від 19 грудня 2012 року на квартиру АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_1 виконавчим комітетом Одеської міської ради; зобов`язати відповідача привести в первинний стан квартиру АДРЕСА_1                          за вищевказаною адресою шляхом демонтажу самовільно побудованої веранди; судові витрати покласти на відповідачів.
 
Короткий зміст судових рішень 
 
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2016 року позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено.
Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 19 грудня 2012 року на квартиру  АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_1 виконавчим комітетом Одеської міської ради.
Зобов`язано ОСОБА_1 привести в первинний стан квартиру  АДРЕСА_1  шляхом демонтажу самовільно надбудованої веранди.
Стягнуто з ОСОБА_1 на корсить Приморської районної адміністрації Одеської міської ради судові витрати в розмірі 1 218,00 грн.
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 12 липня 2016 року задоволено.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня                 2016 року скасовано.
Призначено справу до розгляду в загальному порядку, викликавши сторін по справі.
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2019 року   за клопотанням представника ОСОБА_1 - Смирнова В. В. , провадження                у справі № 522/23228/15-ц закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спірні правовідносини обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Спори, які виникають за участю суб`єкта владних повноважень з метою реалізації у спірних відносинах наданих йому законодавством владних управлінських функцій, є публічно-правовими і відповідно до статті 17 КАС України (у редакції, що діяла на час відкриття провадження у справі) на такі спори розповсюджується юрисдикція адміністративних судів.
Отже, суб`єкт владних повноважень перебуває із особою, яка здійснила самочинне будівництво, у адміністративних відносинах, оскільки діє на виконання своїх владних управлінських функцій, спрямованих на захист інтересів територіальної громади. 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року апеляційну скаргу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що спір у цій справі щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності та приведення об`єкту нерухомості в попередній стан, тобто спір стосується цивільного права,                                а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У квітні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Смирнов В. В., подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу                                  № 522/23228/15-ц з Приморського районного суду м. Одеси. 
 
У травні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2020 року справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та зобов`язання привести квартиру в первинний стан призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що звернення до суду Приморської районної адміністрації Одеської міської ради обумовлено виключно реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо                     до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Проте у Приморської районної адміністрації Одеської міської ради щодо реконструйованої квартири АДРЕСА_1 інтерес відсутній, що свідчить про публічно-правовий, а не приватноправовий характер спірних правовідносин.
З огляду на наведене, враховуючи суть спірних правовідносин, висновки апеляційного суду про те, що спір не є публічно-правовим та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, є помилковими.
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 є власником частини квартири  АДРЕСА_1 , виконала будівельні роботи з реконструкції вказаної квартири зі збільшенням площі за рахунок улаштування веранди, площею до 10 кв. м, що відображено в технічному паспорті на цю квартиру від 22 травня 2015 року. 
 
Згідно з інформацією, наданою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 04 листопада 2014 року Інспекцією було скасовано декларацію про початок виконання будівельних робот від 27 липня 2012 року та декларацію про готовність об`єкту до експлуатації від 16 жовтня 2012 року на реконструкцію квартири без змін функціонального призначення за адресою: АДРЕСА_1 .
19 грудня 2012 року ОСОБА_1 на підставі вищезазначеної декларації було видано свідоцтво про право власності на квартиру  АДРЕСА_1 .
 
На приписи про приведення квартири у первинне становище відповідач              не реагувала, тому 07 жовтня 2015 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради прийняла розпорядження № 690 «Про приведення самовільно реконструйованої квартири АДРЕСА_1 первинний стан».
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права                   чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Смирнова В. В., задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження                   в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржене судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
 
Статтею 15 ЦПК України 2004 року визначено, що суди розглядають                         у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають                       із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
 
Аналогічні положення містяться у статтях 4, 19 ЦПК України.
 
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
 
Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України 2005 року                            є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір,                у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
 
За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України 2005 року юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
 
З огляду на пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС України 2005 року громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, зокрема в інших випадках, встановлених законом.
 
Аналогічні положення містяться у статті 19, у частині п`ятій статті 46 КАС України.
 
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог,    що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

У постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 464/5497/13-ц (провадження № 14-544цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах про те, що спір, який виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення та усунення порушень у сфері містобудівної діяльності шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта містобудування, є публічно-правовим спором. 
 
У справі, яка переглядається, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та зобов`язання привести квартиру в первинний стан шляхом демонтажу самовільно надбудованої веранди, тобто спір стосується цивільного права, речового права, захисту права особи у цивільно-правових відносинах, а саме права власності.
 
До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 20 березня 2019 року у справі № 639/6261/13-ц; від 07 серпня 2019 року     у справі № 523/11508/18. 
 
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради з огляду на суб`єктний склад спору, предмет позову та характер спірних правовідносин належить слід розглядати у порядку цивільної юрисдикції,      з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
 
Доводи касаційної скарги про те, що звернення до суду Приморської районної адміністрації Одеської міської ради обумовлено виключно реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, є безпідставними, оскільки вони були предметом дослідження              в суді попередньої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з цим погоджується суд касаційної інстанції.
 
Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Смирнова Віктора Вікторовича, залишити без задоволення.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова
Б. І. Гулько 
Р. А. Лідовець 
Ю. В. Черняк