ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/1344/20  Головуючий у 1-й інстанції: Сокирко Л.М.
Номер провадження: 33/819/347/20                                         Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня2020 року Херсонський апеляційний суд у складі судді Калініної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білозерського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
                                        ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Білозерського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Вказує, що рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та є необґрунтованим і незаконним, а тому підлягає скасуванню з підстав: 
-неповного з`ясування судом обставин, що мають суттєве значення для справи;
-недоведеністю вини;
-невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Посилається на те, що суть висунутого звинувачення є незрозумілою, протокол про адміністративне правопорушення складено за керування з ознаками алкогольного сп`яніння чи відмови від проходження огляду (невідомо якого).
У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена модель газоаналізатора «Драгер», що на думку апелянта, ставить під сумнів факт того, що він дійсно був у правоохоронців та за допомогою технічного засобу їх дійсно пропонували пройти огляд.
Також у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено те, що у зв`язку з відмовою пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля, було видано направлення для проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я.
У матеріалах справи відсутнє відповідне направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичного закладі, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.
Також у протоколі про адміністративне правопорушення відсутній запис про затримання автомобіля і направлення його на штрафмайдачник.
Наголошує, що у протоколі про адміністративне правопорушення вона не розписувалася, оскільки поліцейським їй не було надано документ для ознайомлення та його копію, а також позбавлено можливості надати пояснення. 
Стверджує, що письмові пояснення свідків, які зазначені у протоколі не узгоджуються із самим протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. 
Показання свідків складені ними не власноручно, а на бланках та одним почерком.
Зазначає, що свідки були викликані правоохоронцями на місце події близько 02.00 год., тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що вона керувала транспортним засобом о 01. 11 год. 
Вважає, що свідки є підставними, оскільки вони знайомі з працівниками поліції і знаходяться у них на «гачку». Також стверджує, що свідки є зацікавленими, а їх покази необ`єктивними. 
Звертає увагу, що у поясненнях свідків відсутні відомості про те, що автомобіль рухався та був зупинений правоохоронцями, що саме вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Свідки пояснюють лише той факт, що вона відмовилася проходить огляд за домогою технічного засобу «Драгер» і пройти медичний огляд.
На думку апелянта, ця обставина, ставить під сумнів той факт, що вона керувала транспортним засобом ще й з ознаками сп`яніння.
Стверджує, що свідок ОСОБА_2 підтвердив той факт, що 06.05.2020 року він керував транспортним засобом Форд д.н НОМЕР_1 .
Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були нею заявлені для допиту, судом не допитувалися.
Наголошує на тому, що не керувала транспортним засобом, оскільки навіть не має посвідчення водія, що підтверджується довідкою у матеріалах справи, та не перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
У зв`язку з тим, що суд не викликав і не допитав свідків, їх письмові пояснення, не можна вважати доказами.
Звертає увагу і на те, що правоохоронці не повідомляли її про те, що здійснюється відеофіксація, відомості про цю обставину також не відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, сам відеозапис не був долучений до протоколу.
Апелянту не зрозуміло хто та коли здійснював відеофіксацію, за допомогою якого технічного засобу, оскільки відомості про нього відсутні у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду. А також звертає увагу на те, що наданий відеозапис на 6-ти відеофайлах не є безперервним.
Вказує , що суд розглянув справу поверхнево і формально, не допитавши усіх свідків, надав упереджену оцінку доказам
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, направила заяву про здійснення апеляційного розгляду за її відсутністю. В цій же заяві просить залучити її письмові додаткові пояснення та врахувати її доводи, які зазначені у цих поясненнях, задовольнити апеляційну скаргу, постанові від 04.08.2020 року скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків. 
Мотиви суду.
За правилами ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Як слідує із постанови від 04.08.2020 року судом встановлено, що 06 травня 2020 року о 01 год. 11 хв. ОСОБА_1 в селі Новотягинка, Білозерського району, Херсонської області по вул. Придніпровській керувала транспортним засобом - автомобілем Ford номерний знак НОМЕР_1 (належність ОСОБА_5 ) з ознаками алкогольного сп`яніння: невнятна мова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від запропонованого медичного огляду у медичному закладі на стан сп`яніння чи продути алкотестер Драгер відмовилася у присутності двох свідків. Таким чином ОСОБА_1 порушила п.2.5 ПДР, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 обґрунтований наявними у справі доказами, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №205911 від 06.05.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , поясненнями поліцейського Часника А.С. , матеріалами відеофіксації, долучених правоохоронцем.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно положень ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Судом на виконання вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, надано належну оцінку доказам, забезпечено право учасників справи на подання доказів на підтвердження своїх доводів. 
Суд обґрунтовано поклав в основу рішення протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №205911 від 06.05.2020 року в якому зафіксовано, що 06.05.2020 року о 01.11 год. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Ford» д.н. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовилася проходити огляд у медичному закладі на стан сп`яніння чи продути алкотестер «Драгер» категорично відмовилася у просутності двох свідків.
Протокол складено уповноваженою службовою особою, він містить відомості щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дату, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, а також інформацію про свідків, їх підписи, підпис поліцейського, що його склав, що відповідає положенням ст. 255, 256 КУпАП.
Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від його підписання, надання пояснень ОСОБА_1 відмовилася в присутності двох свідків, що засвідчено підписом поліцейського.
Зазначена обставина відображена у протоколі про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам ч.3 ст. 256 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що є незрозумілою суть висунутого звинувачення, та не зрозуміло за що саме складено протокол про адміністративне правопорушення є безпідставними.
       У протоколі про адміністративне правопорушення прямо зазначено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння, як у закладі охорони здоров`я, так і на місці зупинки автомобіля за допомогою використання технічного засобу, чим порушила вимоги п.2.5 ПДР за що відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Відтак, викладене формулювання суті скоєного правопорушення не викликає сумнівів у його розумінні, є чітким, не двозначним, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неприйнятними.
       Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі не відображено відомості щодо моделі газоаналізатора за допомогою якого водієві пропонувалося пройти огляд.
       Відомості, які мають бути відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, визначені ст. 256 КУпАП і вони у своїй сукупності становлять зміст протоколу.
       Ретельний аналіз вказаної статті дає підстави дійти висновку про те, що законодавець не визначив обов`язкової умови зазначення ідентифікаційних ознак технічного засобу за допомогою якого особі пропонується пройти огляд на стан сп`яніння.
Не обгрунтованими є доводи апеляційної скарги про необхідність внесення до протоколу відомостей щодо затримання автомобілю та направлення його на штрафмайданчик, як про те твердить апелянт.
Зазначені обставини не мають юридичного (правового) значення для встановлення винуватості особи у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
       Слід визнати безпідставними доводи про те, що відсутність у матеріалах справи направлення на медичний огляд у закладі охорони здоров`я свідчить про порушення процедури направлення водія на огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Направлення водія на медичний огляд складається у тому випадку, коли особа погоджується на його проходження, а безпосередньо сам акт огляду, складається уповноваженою особою за результатами проведення медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння, відсутність направлення для його проведення не має правового значення. 
У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного   сп`яніння   проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно із положеннями п. 7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до приписів п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У випадку відмови особи від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, та відмови від проходження огляду на місці зупинки автомобіля, яка зафіксована у присутності двох свідків, уповноважена службова особа має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Матеріали справи свідчать про те, що поліцейським було дотримано вимоги закону, які регламентують процедуру направлення водія з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відомості, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивно підтверджуються письмовими пояснення свідків та відеозаписом, долученим за письмовим клопотанням поліцейського (а.с. 30). 
Згідно із приписами ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а тому суд обгрунтовано взяв до уваги відомості, зафіксовані за допомогою технічного засобу фіксації.
Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати, розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, а також з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.
Надані поліцейськими відеозаписи можуть слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП, а відтак зафіксовані на технічному носії інформації відомості підставно враховані судом при винесенні рішення.
Те, що відеозапис, який було надано до суду не є безперервним, саме по собі не може слугувати підставою для визнання цього доказу недопустимим, як про те вказує апелянт, оскільки КУпАП не містить застережень щодо об`єму відеозапису, який може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. 
Статтею 256 КУпАП не передбачено вимогу щодо внесення до протоколу відомостей про технічний запис, яим здійснено фото або відеозапис ( якщо такий запис здійснювався)
На місці зупинки транспортного засобу як видно із відеозапису, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які в подальшому були зафіксовані поліцейським у протоколі, що давало правоохоронцям підстави заявити вимогу до ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, у зв`язку з чим розцінила, як незаконну вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан спяніння є неприйнятною.
Із відеозапису, чітко вбачається, що саме ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, який рухався. Відразу після його зупинки, поліцейський підійшов до дверей транспортного засобу. При цьому було чітко видно, що на місці водія знаходиться ОСОБА_1 , будь-яких інших осіб в автомобілі не було.
Також із ретельного та змістовного аналізу, наявних на диску відеозаписів слідує, що протягом усього часу спілкування поліцейських зі ОСОБА_1 , остання не оспорювала факт керування транспортним засобом, не заперечувала ту обставину, що саме вона керувала автомобілем, більше того не вказувала на будь-кого із сторонніх осіб, які могли керувати транспортним засобом.
Відтак, доводи апелянта про те, що вона не керувала транспортним засобом є неприйнятними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Інформація, що зафіксована на відеозаписі, об`єктивно підтверджує, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків, безпосередньо після того, як транспортний засіб під її керуванням було зупинено поліцейськими, за вимогою правоохоронців за наявності очевидних ознак стану алкогольного спяніння відмовилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Судом підставно взято до уваги і письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які під час складання протоколу підтвердили те, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння (їй було запропоновано пройти його декілька разів), також відмовилася від надання пояснень та підписання протоколу .
А відтак твердження апелянта про те, що їх не було надано для ознайомлення протокол, позбавлено можливості надати пояснення та поставити у ньому підписи є голослівними.
Та обставина, що пояснення свідків написані ними не власноручно, зафіксовані на бланках та викладені одним почерком не спростовують достовірність змісту викладеної у них інформації.

Вказівка апеляційної скарги про те, що свідки були викликані поліцейськими на місце події є неприйнятними, оскільки із відеозапису слідує, що сама ОСОБА_1 на місці події повідомляє про те, що автомобіль одного із свідків було зупинено правоохоронцями, тобто спростовує версію апелянта про те, що свідки з`явилися на місце події саме за викликом поліцейських. 
Суд обґрунтовано поклав показання вказаних свідків в основу рішення, так як КУпАП не передбачає, що суд має приймати до уваги лише показання свідків, безпосередньо сприйнятих в суді.
Твердження про зацікавленість та необ`єктивність пояснень свідків є припущеннями апелянта, з огляду на те, що обставини, про які повідомили свідки в письмових поясненнях доданих до протоколу підтверджуються сукупність інших доказів.
В апеляційній скарзі апелянт не спростовує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до недоведеності факту керуванням апелянтом транспортним засобом на час висловлення такої вимоги з боку поліцейського.
Вказівка апеляційної скарги про те, що свідок ОСОБА_2 підтвердив той факт, що 06.05.2020 року саме він керував транспортним засобом є надуманими, оскільки як свідчать матеріали справи зазначений свідок в судовому засіданні взагалі не допитувався, відомостей щодо нього матеріали справи не містять.
Твердження про те, що заявлений апелянтом свідок ОСОБА_4 судом не допитувався є безпідставними, оскільки вказаний свідок був допитаний судом 31.07.2020 року і його показам суд надав належну оцінку.
Показання цього свідка не ставлять під сумнів достовірність покладених в основу постанови доказів і не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не виконала вимоги п 2.5 ПДР. 
       Доводи апеляційної скарги про те, що судом було розглянуто справу поверхнево і формально, надано упереджену оцінку доказам не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.
Стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у межах строків, визначених ст. 38 КУпАП.
Дотримався суд і загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначених ст. 33 КУпАП.
Суд першої інстанції при розгляді справи дотримався норм матеріального закону та процесуального права. 
За результатами апеляційного розгляду підстав для скасування постанови суду та закриття справи щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Білозерського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя
       Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна