Справа № 456/487/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л. 
Провадження № 33/811/723/20                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Олексишина Ігоря Богдановича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 квітня 2020 року, 

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 /десять тисяч двісті/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 /чотириста двадцять/ грн. 40 коп.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 30.01.2020 близько 22:05 год. в м. Стрий по вул. Січових Стрільців, керував транспортним засобом Volkswagen Transporter в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився в КНП Стрийська ЦРЛ із застосуванням спеціального засобу «Алконт ОІСY-U №1505-15» в присутності двох свідків:  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху. 
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, адвокат Олексишин І.Б. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 квітня 2020 року, та покликаючись на невідповідність оскаржуваної постанови матеріалам справи та вимогам закону, просить таку скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що оскаржувана постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, та в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що долучений до матеріалів справи відеозапис є неналежним доказом, оскільки відеозйомка велась не нагрудною камерою, а на камеру приватного телефону одного з поліцейських, при цьому ОСОБА_1 не був попереджений про те, що проводиться відеофіксація, на запитання до поліцейського, чи його знімають, працівник поліції заперечив тим самим ввів ОСОБА_1 в оману. В протоколі відсутні назва та серійний номер пристрою, за допомогою якого велась відеозйомка, крім того запис переривається та не є безперервним, як цього вимагає законодавство. Відтак, на думку апелянта зазначений відеозапис не може бути належним та допустимим доказам, оскільки отриманий у незаконний спосіб.
Вказує, що в акті огляду на стан сп`яніння зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду а стан сп`яніння у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , при цьому до матеріалів справи не долучено письмових пояснень зазначених свідків. Так, в судовому засіданні в суді першої інстанції захисник наголошував, що свідок ОСОБА_4 співпрацює з працівниками поліції та є зацікавленою особою.
Також, на думку апелянта, вказані у протоколі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з пояснень працівників поліції є медичними працівниками а тому в силу п.6 Розділу ІІ Інструкції не можуть бути свідками, оскільки в їх упередженості є сумніви.
Апелянт наголошує, що при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд зобов`язаний допитати свідків, які зазначені в акті огляду та в протоколі про адміністративне правопорушення, чого судом першої інстанції не було зроблено.
Крім того, зазначає, що покази працівників поліції надані у суді першої інстанції є суперечливими та не узгодженими між собою, а висновок суду про те що, працівники поліції не є зацікавленими особами, а тому їх покази суд взяв до уваги, є помилковими.
Зазначає, що працівникам поліції не доведено допустимими та належними доказами вчинення саме ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху, та не доведено, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вказане правопорушення. В судовому засіданні працівники підтвердили той факт, що вони не бачили хто саме керував автомобілем, а також те, що вони автомобіль не зупиняли, а автомобіль стояв на стоянці.
Апелянт звертає увагу на те, що на час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, на розгляді Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває адміністративна справа про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 та його представник адвокат Олексишина І.Б. були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте на розгляд апеляційної скарги не з`явилися. Захисник - адвокат Олексишин І.Б. подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі та без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №321401 від 30.01.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 30.01.2020 близько 22:05 год. в м. Стрий по вул. Січових Стрільців, керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився в КНП Стрийська ЦРЛ із застосуванням спеціального засобу «Алконт ОІСY-U №1505-15» в присутності двох свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с. 2), в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказав: «Випив 100 гр. горілки, після чого керував транспортним засобом»;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.01.2020, відповідно до якого, у зв`язку з оглядом, проведеним інспектором у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка хода, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці; огляд проводився в КНП «Стрийська ЦРЛ» за допомогою алкотеста «Алконт ОІСY-U №1505-15»; результат огляду - 1, 4 проміле (а.с. 3);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №27 від 30.01.2020, відповідно до якого лікарями Стрийської ЦРЛ ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду - перебуває в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 1,4 проміле (а.с. 4);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка хода, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці; за допомогою алкотеста «Драгер 6820»; результат огляду - відмовився, в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5);
- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, з якого вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 підтвердив, що виїжджаючи від АБТ по вул. Січових Стрільців в м. Стрий Львівської області, за кермом автомобіля «Volkswagen Transporter» був він; в НКП «Стрийська ЦРЛ» ОСОБА_1 добровільно продув алкотест «Алконт ОІСY-U №1505-15»; результат огляду - 1, 4 проміле (а.с. 6);
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №731946 від 30.01.2020, відповідно до якої ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340, 00 грн. (а.с. 7);
- показаннями як свідка інспектора Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про те, 30.01.2020 під час патрулювання м. Стрий, по вул. Січових Стрільців, на світлофорі було виявлено автомобіль «Volkswagen Transporter», який рухався заднім ходом, без включених габаритів та виїхав частково на зустрічну смугу руху. Вони увімкнули проблискові маячки та почали рухатись за вказаним транспортним засобом. Спочатку вони втратили даний автомобіль з поля зору, однак знайшли у дворі біля будинків. За кермом «Volkswagen Transporter» перебував ОСОБА_1 , а поруч з ним пасажир. Він пояснив водію причину зупинки транспортного засобу, ОСОБА_8 пред`явив документи та визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП. Під час спілкування з ОСОБА_1 він виявив в останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував йому на місці зупинки транспортного засобу продути алкотест «Драгер». Він комусь зателефонував та відмовився продути алкотест на місці зупинки транспортного засобу, оскільки не довіряв такому. Натомість, погодився пройти медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, та в присутності двох свідків продув алкотест, результат огляду - 1, 44 проміле. З протоколом ОСОБА_1 був згідний, про що особисто підписався. Відеофіксація здійснювалась частково, оскільки вони тільки заступили на чергування і нагрудна камера була розряджена;
- аналогічними показаннями як свідка інспектора Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , зокрема щодо перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля на час приїзду патрульного автомобіля, визнання останнім факту керування транспортним засобом, та добровільною згодою на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Окрім цього, свідок вказав, що ОСОБА_1 добровільно підписав всі документи та погодився з вчиненим правопорушенням.
Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.
Згідно з ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Відповідно до з п.3, п.4, п.15, п.16, п.20 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та п.8, п.10, п.13 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103: огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством; метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи; за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду; лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби за методикою та із застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ.
Працівниками поліції було дотримано вимоги закону під час проведення огляду та складання процесуальних документів.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , про те, що ОСОБА_1 в день подій з дому не відлучався, а тому не міг керувати транспортним засобом, самостійно, судом до уваги братися не можуть, і вважаються такими, що спрямовані на сприяння ОСОБА_1 уникнути від притягнення до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Крім того, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 про те, що за кермом транспортного засобу «Volkswagen Transporter» перебував він, оскільки такі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надано правову оцінку, зокрема відеозаписом поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу, що по вул. Січових Стрільців в м. Стрий визнав той факт, що він керував автомобілем «Volkswagen Transporter» та показаннями свідків - інспекторів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в судовому засіданні підтвердили, що транспортним засобом «Volkswagen Transporter» керував ОСОБА_1 , а свідок ОСОБА_13 на місці зупинки транспортного засобу провокував конфлікт та жодним чином не намагався пояснити працівникам поліції свою версію того, що саме він керував вказаним автомобілем. 
Так, суд першої інстанції вірно взяв до уваги той факт, що свідок ОСОБА_13  є товаришем ОСОБА_1 та може бути безпосередньо зацікавленим в тому, щоб останній уник відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Окрім цього, суддя місцевого суду правильно зауважив, що на місці події жоден з учасників не вказував, що транспортним засобом керував ОСОБА_13 , натомість ОСОБА_1 чітко вказав, що саме він керував транспортним засобом.
Окрім цього, апеляційний суд погоджується із критичною оцінкою судом першої інтанції пояснень ОСОБА_1 , наданих ним в судовому засіданні місцевого суду про те, що ввечері 30.01.2020 він не керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», за кермом такого перебував ОСОБА_13 , який відлучився для поїздки в магазин, оскільки такі спростовуються показаннями свідків - інспекторів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в судовому засіданні підтвердили, що коли вони підійшли до транспортного засобу, за кермом такого перебував ОСОБА_1 , який підтвердив, що саме він керував автомобілем «Volkswagen Transporter» та відеозаписом поліцейського, який було оглянуто в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу вказав: «Я керував автомобілем, я винний».
Також в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №321401 від 30.01.2020 ОСОБА_1 особисто вказав, що випив 100 гр. горілки, після чого керував транспортним засобом, такий протокол останнім власноручно підписано.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки жодними доказами не підтверджуються.
Покликання захисника про зацікавленість у вказаній справі свідка ОСОБА_4 вважаю надуманими, такі є безпідставними і не підтверджуються будь-якими доказами.
Таким чином, наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази.
Доводи поданої апеляційної скарги, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанції та зроблено належні висновки, які відповідають матеріалам справи, і з яким апеляційний суд погоджується.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення, обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання, про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.
Керуючись ст.294 КУпАП , апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Олексишина Ігоря Богдановича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф. Романюк