Ухвала
30 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 461/6252/18
провадження № 61-13759ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,           Коротенка Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило визнати недійсним договір дарування приміщення квартири (магазину промислових товарів) загальною площею 33,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 24 жовтня  2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О. Я. за реєстровим № 3938 із застосуванням наслідків недійсного правочину, передбачених статтею 216 ЦК України та поверненням до попереднього правового стану і внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Галицький районний суд м. Львова рішенням від 20 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовив. Скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2018 року, шляхом накладення арешту на приміщення квартири (магазин промислових товарів) загальною площею 33,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 38645822, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 758217446101, який належить ОСОБА_1 .
Львівський апеляційний суд постановою від 25 серпня 2020 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 листопада 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Визнав недійсним договір дарування приміщення квартири (магазину промислових товарів) загальною площею 33,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 24 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та               ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О. Я. за реєстровим № 3938. Скасував реєстрацію права власності на приміщення квартири (магазину промислових товарів) загальною площею 33,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , проведену на підставі договору дарування приміщення квартири (магазину промислових товарів) загальною площею               33,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 24 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О. Я. за реєстровим № 3938. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
14 вересня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 25 серпня  2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі заявник зазначає те, що апеляційним судом не враховано правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справах № 6-459цс17 та               № 752/8842/14-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня               2019 року у справі № 369/11268/16-ц та постановах Верховного Суду                         від 14 лютого 2018 року у справі № 379/1256/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 756/9788/15-ц, від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13,                    від 30 вересня 2019 року у справі № 468/1736/17-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 522/605/18 та від 21 травня 2020 року у справі № 468/1736/17-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також, заявник вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме суд не дослідив зібрані у справі докази  пункт 1 частини третьої статті 411, пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у даній справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.
ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявлено клопотання про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі посилаючись на те, що згідно з оскаржуваним судовим рішенням суд позбавив її права власності на квартиру (приміщення магазину), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона здає в оренду. Факт здачі в оренду вказаного майна встановлено і самим апеляційним судом (договір оренди від 04 червня 2019 року). Виконання оскаржуваного судового рішення позбавить її не тільки права власності на майно, але й періодичних орендних платежів за договором оренди, які є єдиним засобом її існування, як пенсіонерки.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Наведені у клопотанні доводи не дають підстав для висновку про необхідність зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 25 серпня              2020 року до закінчення касаційного провадження, оскільки вказане судове рішення примусовому виконанню не підлягає, тому в задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року необхідно відмовити.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року.
Витребувати з Галицького районного суду м. Львова цивільну справу № 461/6252/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування.
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року до закінчення касаційного провадження у справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             А. Ю. Зайцев
                                                                                                            
                                                                                                                        С. Ю. Бурлаков
            
Є. В. Коротенко