ПОСТАНОВА 
Іменем України

12 серпня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/1018/17
провадження № 22-ц/4809/1015/20 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дьомич Л. М., Мурашка С. І.,
секретар судового засідання Кравченко Я. С.,
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»,
третя особа –  ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року у складі головуючого судді Шевченко І. М.

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі – ТОВ «Порше Лізинг Україна»), третя особа –  ОСОБА_2 , у якому з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.184-185 т.1) просив визнати недійсним договір про фінансовий лізинг № 00005823, укладений 08 жовтня 2012 року, стягнути суму авансового платежу у розмірі 35 087,00 дол. США, частину викупної вартості об`єкту лізингу у розмірі 32 500,01 дол. США, а також вартість доукомплектування автомобіля у розмірі 9 397,76 грн.
Позовна заява мотивована тим, що за умовами зазначеного договору відповідач зобов`язувався придбати автомобіль Audi A5 Sportback 1.8 TFSI, номер шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , а він – прийняти об`єкт лізингу і сплачувати лізингові платежі згідно із графіком; вартість об`єкта лізингу становила 53 980 дол. США, з яких: авансовий платіж у розмірі 35 087 дол. США, лізинговий платіж у розмірі 679,21 дол. США, адміністративний платіж у розмірі 809,70 дол. США; строк лізингу 60 місяців. 03 серпня 2015 року сторони уклали додаткову угоду № 1/1 до договору про фінансовий лізинг, якою було змінено строк лізингу до 84 місяців, розмір лізингових платежів – 495,10 дол. США. На момент укладення договору про фінансовий лізинг ТОВ «Порше Лізинг Україна» не мало ліцензії для здійснення діяльності з надання будь-яких послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір не було нотаріально посвідчено. Умови пункту 4.5 договору про фінансовий лізинг щодо ризиків лізингоодержувача суперечать частині першій статті 808 ЦК України; пункт 6.4.2 договору передбачає змінну процентну ставку у розмірі трьохмісячної ставки LIBOR для доларів США та EURIBOR для євро, що не дозволяє точно визначити розмір процентної ставки на будь-який момент протягом строку дії договору, крім того, договір не містить посилань на джерело інформації, яка б підтверджувала ставку LIBOR для доларів США на певний період, не зазначено максимальний розмір збільшення процентної ставки. Умови договору щодо обчислення лізингових платежів із застосування обмінного курсу іноземної валюти до гривні за безготівковими операціями ПАТ «КІБ Креді Агріколь» позбавляють можливості знати розмір чергового платежу в гривневому еквіваленті відповідно до умов договору та статті 533 ЦК України; підпунктом 8.2.3 пункту 8.2 договору про фінансовий лізинг передбачено односторонню відповідальність лізинодержувача на майбутнє, покладає на нього додаткові непередбачувані витрати, зазначені умови є несправедливими з огляду на статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Вважав, що такі умови договору є підставою для визнання договору про фінансовий лізинг недійсним, оскільки обмежують його права як споживача послуг, звужують обов`язки лізингодавця та виключає відповідальність останнього за невиконання чи неналежне обов`язків щодо передачі об`єкта лізингу та належної якості автомобіля.  

28.07.2017 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , третя особа – ОСОБА_4 , у якому просило стягнути в порядку реституції за недійсним правочином 788 330,65 грн (а.с.209-212 т.1).
Зустрічний позов вмотивовано тим, що для повернення сторін договору про фінансовий лізинг у первісний стан ОСОБА_1 має відшкодувати ТОВ «Порше Лізинг Україна» втрату вартості автомобіля Audi A5 Sportback 1.8 TFSI, номер шасі № НОМЕР_1 у зв`язку з його експлуатацією як різницю між вартістю нового автомобіля та його ринкову вартість станом на червень 2017 року.                    

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року, з урахуванням додаткового рішення від 13 березня 2018 року, позов задоволено (а.с.38-46,110-111 т.2).
Визнано недійсним договір про фінансовий лізинг № 00005823 від 08.10.2012 року, укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 щодо транспортного засобу типу автомобіль Audi A5 Sportback 1,8 TFSI, 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 суму авансового платежу за Договором про фінансовий лізинг № 00005823 від 08 жовтня 2012 року в еквіваленті 35 087,00 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 977 551,88 грн. 88 коп., частини викупної вартості об`єкту лізингу в еквіваленті 32 500,01 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 905 476,27 грн., а також вартості його доукомплектування в сумі 9 397,76 грн. 
Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь держави судові витрати в сумі 28 100,00 грн.
В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Вернер» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину відмовлено.
Судові витрати за даним позовом віднесено за рахунок позивача.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 05 липня 2018 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено (а.с.187-197 т.2).
Постановою Верховного Суду від 22 квітня 2020 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 05 липня 2018 року у частині вирішення позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг – скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.52-56 т.3).
Постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 05 липня 2018 року у частині відмови у стягненні з товариства з обмеженою діяльністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1  коштів, сплачених за нікчемним правочином скасовано, передано справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі товариства з обмеженою діяльністю «Порше Лізинг Україна» ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог (а.с.84-97 т.2). 
Зазначав що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Звертає увагу, що ОСОБА_3 не було надано жодних доказів на підтвердження факту залучення його коштів відповідачем для придбання об`єкту лізингу. Висновок суду першої інстанції про те, що діяльність відповідача з надання рухомого майна у фінансовий лізинг підлягає ліцензуванню, є необґрунтований. Крім того, сторони погодили застосування грошового еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті, тип процентної ставки, що застосовується при розрахунку лізингових платежів, а також розмір процентів, що підлягають сплаті. Також зазначено що, у зазначених правовідносинах не заборонено використовувати ставку LIBOR, яка є загальновідомою та публікується у загальнодоступних джерелах інформації. Позивач повинен повернути новий транспортний засіб відповідачу, оскільки користувався ним чотири роки і сім місяців.
Також зазначав, що суд першої інстанції не розглянув заяву відповідача про застосування позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Вважав рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано. 
ОСОБА_4 подала до апеляційного суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.97 т.3).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників відповідача Мирошніченко І. В. та ОСОБА_5 , які підтримали доводи апеляційної скарги, позивача, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в частині, що переглядається апеляційним судом, залишенню без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
08.10.2012 ОСОБА_1 (лізингоотримувач) та ТОВ «Порше Лізинг Україна» (лізингодавець) уклали договір про фінансовий лізинг №00005823 (а.с.6-20 т.1), згідно якого лізингодавець передав лізингоотримувачу автомобіль марки Audi A5 Sportback 1,8 TFSI, 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 53980 дол США, умовами передбачено авансовий платіж у розмірі 35087 дол США, кількість платежів – 60, строком на 60 місяців, зі сплатою лізингового платежу у розмірі 679,21 дол США, адміністративний платіж 809,40 дол США, із встановленим графіком платежів (а.с.188-195 т.1).
Згідно копії акта прийому-передачі від 08.10.2012 ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало, а ОСОБА_1 прийняв об`єкт лізингу автомобіль Audi A5 Sportback 1,8 TFSI, 2012 року виробництва (а.с.73 т.1).
Відповідно до копії квитанції від 17.10.2012 ТОВ «Порше Лізинг Україна» отримало від позивача платіж в сумі 9397,76 дол США (а.с.187 т.1), за комплектуючі вироби до автомобілі за рахунком фактури №12101723 від 17.10.2012 (а.с.187 т.1).
Згідно копії договору №АЮ12054 від 10.10.2012 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало у ТОВ «Ауді-Центр Київ» автомобіль засіб Audi A5 Sportback за 366614,17 грн (а.с.4-6 т.2).
03.08.2015 між ОСОБА_1 , ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №1/1 до договору про фінансовий лізинг №00005823 від 08.10.2012, яким змінено строк дії лізингу на - 84 місяці, встановлено розмір лізингових платежів – 495,10 дол США (а.с.21-24 т.1).
Позивач, відповідно до рахунків відповідача, сплатив в рахунок щомісячних адміністративних платежів: - 21 055,51 доларів США (щомісячний адміністративний платіж, еквівалентний 679,21 доларів США, за 31 місяць (з 08.10.2012 по 15.05.2015 ); - 2 037,60 доларів США (щомісячний адміністративний платіж, еквівалентний 679,20 доларів США, за 3 місяці (з 15.05.2015 по 15.08.2015), на загальну суму 23 093,11 доларів США.
У період з 15.08.2015 по 15.03.2017 року, відповідно до рахунків відповідача, позивачем сплачено 19 щомісячних адміністративних платежів на загальну суму 9 406,90 доларів США.
Таким чином, за спірним договором позивачем було сплачено: адміністративних платежів в сумі, еквівалентній 32 500,01 доларів США (23 093,11+9 406,90), авансовий платіж в сумі еквівалентній 35 087,00 доларам США, а загалом в сумі 67 587,01 доларів США (35 087,00+32 500,01), а також в вартості доукомплектовання об`єкту лізингу - 9 397,76 грн.
30.05.2017 об`єкт лізингу було вилучено у ОСОБА_3 і повернуто ТОВ «Порше Лізинг Україна». При цьому Акт вилучення ними не складався, дефекти та вартість їх усунення не визначались.
Згідно звіту №294 про оцінку транспортного засобу від 23.06.2017 року ринкова вартість автомобіля Audi A5 Sportback 1,8 TFSI, 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , на дату оцінки визначено в сумі 616 435,68 грн., в т.ч. ПДВ – 102 742,28 грн. (що відповідно до курсу НБУ складало 23 686,35 долари США (616 435,68 х 26,025) (а.с.216-232 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права уразі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Встановлено, що договір про фінансовий лізинг від 08.10.2012 є нікчемним, оскільки його сторони не додержалися вимог статей 799 та 806 ЦК України про нотаріальне посвідчення такого договору.
Визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемний правочин є таким у силу закону.
Зазначене узгоджується з висновками щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), у якій Суд дійшов висновку, зокрема про те, що визнання недійсним нікчемного правочину не є способом захисту прав та інтересів, установлених законом.
Згідно норм статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.
У абзаці другому частини першої статті 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, – відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, для застосування реституції за нікчемним договором лізингу, лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору, а лізингоодержувач, у свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю переданий за договором об`єкт лізингу, яким він користуються.
ОСОБА_1 користувався предметом лізингу, який належить ТОВ «Порше Лізинг Україна».
30 травня 2017 року об`єкт лізингу повернуто ТОВ «Порше Лізинг Україна».
З огляду на статтю 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відлік перебігу позовної давності починається не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Оскільки ТОВ «Порше Лізинг Україна» проти повернення автомобіля не заперечувало, його право на утримання коштів за нікчемним правочином припинилося з моменту повернення автомобіля лізингодавцю.
Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума авансового платежу за нікчемним договором про фінансовий лізинг № 00005823 від 08.10.2012 в еквіваленті 35 087,00 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 977 551,88 грн, сплачена частина викупної вартості об`єкту лізингу в еквіваленті 32 500,01 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 905 476,27 грн, а також сплачені кошти на доукомплектування об`єкту лізингу в сумі 9 397,76 грн.
Відповідачем не оспорюється розмір сплачених позивачем платежів за спірним договором.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази досліджені і належно оцінені, висновки щодо розміру та підстав стягнення на користь позивача сплачених ним за нікчемним договором коштів відповідають вимогам норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, тому оскаржене судове рішення у частині відмови у стягненні з товариства з обмеженою діяльністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1  коштів, сплачених за нікчемним правочином, підлягає залишенню без змін, з підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.
Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, апеляційна скарга - без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою діяльністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1  коштів, сплачених за нікчемним правочином залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                         С. М. Єгорова

Судді                                                                Л. М. Дьомич

                                                                       С. І. Мурашко