Ухвала
іменем України
 
14 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 336/4723/19
провадження № 51-4306ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 4 серпня 2020 року щодо нього в межах кримінального провадження № 12019080080001125 від 30 квітня 2019 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк
6 років,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152 та ч. 2 ст. 186 КК.
Встановлені обставини
За вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року ОСОБА_4 засуджено: за ч. 2 ст. 152 КК – до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років; за ч. 2 ст. 186 цього Кодексу – до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Також вирішено питання щодо судових витрат та долю речових доказів.
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 4 серпня 2020 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок районного суду від 27 листопада 2019 року – без змін. 
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений не погоджується з указаними судовими рішеннями, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Верховного Суду
Касаційний кримінальний суд, який входить до складу Верховного Суду, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг поданих у порядку та у строки, встановлені главою 32 КПК, на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону у своїй касаційній скарзі засуджений не посилається на жодну з підстав, передбачених ч. 1
ст. 438 КПК, для скасування оскаржуваних судових рішень.
Касаційна скарга не містить посилань на конкретні норми матеріального
і процесуального права, порушені, на думку засудженого, місцевим та апеляційним судами, а також обгрунтування того, у чому полягають ці порушення, як вони вплинули на законність, обгрунтованість і справедливість постановлених цими судами рішень,
і чому такі порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних вироку та ухвали відповідно до статей 370, 374, 404, 412–414 та
419 цього Кодексу і статей 50, 65, 152 і 186 КК, у їх взаємозв`язку.
Засуджений не зазначив, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно
не задовольнив, і не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційних скаргах його і захисника, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі
не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
Також ОСОБА_4 у касаційній скарзі не навів конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, наведених в апеляційних скаргах, з посиланням
на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Натомість засуджений у касаційній скарзі наголошує на однобічності й неповноті судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і просить касаційний суд дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали районний та апеляційний суди, що відповідно до
статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
В порушення ч. 5 ст. 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копії вироку місцевого суду, який оскаржує і не зазначив, чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 4 серпня 2020 року щодо нього і встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                               ОСОБА_3