ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       30 липня 2020 року                                                                м. Чернівці
                        Справа № 726/545/20
Провадження № 22-ц/822/663/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого - Литвинюк І. М. 
суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.
секретар: Ковальчук Н.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей, головуючий у І-й інстанції – ОСОБА_4 , 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей. 
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що на підставі виконавчого листа Садгірського районного суду м. Чернівці №726/67/16-ц, виданого 01 червня 2016 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2016 року і до досягнення ними повноліття.
Зазначала, що згідно з Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Третього ВДВС міста Чернівці ГТУЮ у Чернівецької області від 26 грудня 2019 року АСВП:51363527 заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01 квітня 2020 року становить 5 294,87 грн; в період з травня по вересень 2019 року включно відповідач сплачував аліменти нерегулярно та не у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 30 вересня 2019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 13 334,38 грн.
Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь неустойку (пеню) за сплату аліментів не в повному обсязі на утримання дочки ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_5 за період з 01 травня 19 року по 30 вересня 2019 року в розмірі 13 334,38 грн.
Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
На рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Посилається не те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням є норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Сплачуючи аліменти у квітні-вересні 2019 року у меншому розмірі ніж визначено рішенням суду, боржник зі своєї вини допустив виникнення заборгованості. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів, а тому він повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом. 
На апеляційну скаргу ОСОБА_3 подав відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Вказує на те, що борг утворився виключено через невірний розрахунок, здійснений державним виконавцем. 
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скаргу слід задовольнити частково, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 13334,38 грн, оскільки у матеріалах справи не знайшло свого підтвердження наявність у відповідача вини у виникненні боргу зі сплати аліментів.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2016 року державним виконавцем Чернівецького міського відділу ДВС Басюк А.В. відкрито виконавче провадження №51363527 з виконання виконавчого листа Садгірського районного суду м. Чернівці №726/67/16-ц, виданого 01 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2016 року, і до досягнення ними повноліття.
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці у справі №726/67/16-ц встановлено, що з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №21262 від 16 грудня 2019 року за період з 01 січня 2016 року по 16 грудня 2019 року, підписаним старшим державним виконавцем Третього ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Головачем В.Г., вбачається, що станом на 16 грудня 2019 року у відповідача існує переплата за аліментами у сумі 2 009 грн. 
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 27 грудня 2019 року за період з 01 червня 2018 року по 31 грудня 2019 року, підписаним старшим державним виконавцем Третього ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Головачем В.Г., станом на 01 січня 2020 року борг за аліментами становить 15 219,38 грн. 
Вищезазначеною ухвалою суду встановлено, що при визначенні розміру аліментів державний виконавець здійснив помилку, а також невірно зазначив розмір аліментів, які фактично сплачені боржником, про що свідчить розрахунок заборгованості від 16 грудня 2019 року. 27 грудня 2019 року державним виконавцем здійснено новий розрахунок заборгованості та встановлено заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 січня 2020 року у розмірі 15 219,38 грн. 
Ухвалою суду визнано дії старшого державного виконавця Третього ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Головача Віталія Георгійовича у виконавчому провадженні №51363527 щодо розрахунку заборгованості від 16 грудня 2019 року незаконними.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною другою статті 141 СК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з довідкою Третього ВДВС м. Чернівці від 26 грудня 2019 року №24884 за виконавчим провадженням 51363527 станом на 26 грудня 2019 року ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 15 219, 38 грн.
Предметом спору у справі є стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 травня 2019 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 13 334,38 грн. 
Відповідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, позивач просить стягнути пеню за період з 01 травня 2019 року по 30 вересня 2019 року.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахування аліментів банком. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Разом з тим, суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому, суд не врахував презумпцію вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 2087353/16-ц.
Оскільки суд не встановив, що прострочення сплати аліментів стало можливим через несвоєчасну виплату відповідачеві заробітної плати чи пенсії, чи мало місце неправильне перерахування аліментів банківськими установами, то висновок щодо відсутності вини відповідача у справі в простроченні сплати аліментів є помилковим та таким, що ґрунтується на припущеннях. Тому немає підстав вважати судове рішення законним і обґрунтованим.
Крім того, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць  та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зазначила, що у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) питання стягнення пені зі сплати аліментів вирішено аналогічно у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, проте, помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обчислюючи розмір неустойки, апеляційний суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем у розрахунку від 26 грудня 2019 року, і який не спростований відповідачем.
Згідно з указаним розрахунком та з урахуванням позовних вимог, заявлена заборгованість по аліментах за період з квітня 2019 по серпень 2019 року. За змістом розрахунку боржник частково виконав зобов`язання зі сплати аліментів, також в зазначеному розрахунку є колонка п.п.6 «заборгованість на 30 число поточного місяця», а тому саме цей розмір буде враховувати при визначенні розміру пені.
Таким чином, періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів по 30 вересня 2019 року (в межах позовних вимог). 
Отже, розрахунок заборгованості по пені є наступним:
пеня за прострочення сплати аліментів за квітень 2019 року: 625 гривень 67 копійок х 1% х 153 дні (з 01.05.2019 року по 30.09.2019 року) = 957 гривень 27 копійок;
пеня за прострочення сплати аліментів за травень 2019 року: 625 гривень 67 копійок х 1% х 122 дня (з 01.06. 2019 року по 30.09.2019 року) = 763 гривні 31 копійка;
пеня за прострочення сплати аліментів за червень 2019 року: 2825 гривень 67 копійок х 1% х 92 дня (з 01.07. 2019 року по 30.09.2019 року) = 2599 гривень 61 копійка;
пеня за прострочення сплати аліментів за липень 2019 року: 680 гривень х 1% х 61 день (з 01.08.2019 року по 30.09.2019 року) = 414 гривень 80 копійок;
пеня за прострочення сплати аліментів за серпень 2019 року: 2885 гривень х 1% х 30 днів (з 01.01.2019 року по 30.09.2019 року) = 865 гривень 50 копійок;
Отже, з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована за період з травня 2019 року до вересня 2019 року у розмірі 5 600 гривень 49 копійок.
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України однією з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Враховуючи положення зазначеної норми процесуального закону, норми матеріального права, фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційним судом ухвалено нове судове рішення, то пропорційно задоволеним вимогам з ОСОБА_3 в дохід держави необхідно стягнути 353,13 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, та 529,70 грн - за розгляд справи апеляційним судом. 

Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити частково. 
Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2020 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5 600 (п`ять тисяч шістсот) гривень 49 копійок пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 353 гривень 13 копійок за розгляд справи судом першої інстанції, 529 гривень 70 копійок за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                І.М. Литвинюк                                                         
Судді:                                                         О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк