П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 200/4996/19	
Головуючий в 1 інстанції: Калініченко Л.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , 29.03.2019 року звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 № 008029 від 12.03.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 06.05.2019 року адміністративну справу було передано за підсудністю до Київського районного суду міста Одеси.
Рішенням від 14.11.2019 року Київський районний суд м. Одеси задовольнив позов ОСОБА_1 .
Скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №008029 від 12 березня 2019 року, якої притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2020 року апеляційна скарга Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції залишена без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року - без змін.
26.11.2019 року до Київського районного суду м. Одеси засобами електронного поштового зв`язку надійшла заява адвоката Гусакової О.Б., в інтересах позивача, про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просив стягнути з відповідача судові витрати - витрати на правову допомогу в сумі 12800 грн.
16 грудня 2019 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив додаткове рішення, яким стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції судові витрати, що складаються з витрат понесених на отримання професійної правничої допомоги, у розмірі 12800 грн.
Відповідачем подано апеляційну скаргу на зазначене додаткове рішення, яку Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року задоволено частково. Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року у справі № 200/4996/19 - скасовано. Заяву адвоката Гусакової Оксани Борисівни від 26 листопада 2019 року про ухвалення додаткового судового рішення, яка подана за правилам ЦПК України, - повернуто заявникові без розгляду.
06 квітня 2020 року до Київського районного суду м. Одеси засобами електронного поштового зв`язку надійшла заява адвоката Гусакової О.Б., в інтересах позивача, про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просив стягнути з відповідача судові витрати - витрати на правову допомогу в сумі 12800 грн.
17 квітня 2019 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив додаткове рішення, яким стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції судові витрати, що складаються з витрат понесених на отримання професійної правничої допомоги, у розмірі 12800 грн.
Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволені заяви про стягнення витрат на правову допомогу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що через неотримання копії позову та доданих до нього матеріалів, а також заяви про ухвалення додаткового судового рішення від 06.04.2020 року, був позбавлений можливості надати свої заперечення з приводу  розміру судових витрат - витрат на правничу допомогу та відповідні докази на підтвердження таких заперечень.
Також апелянт зазначив про відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження надання адвокатом правничої допомоги в межах цієї справи, а ні в Київському районному суді м. Одеси, а ні в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, пославшись при цьому на правову позицію, викладену Великою палатою Верховного Суду у постанові цього суду від 05.06.2019 року у справі №9901/847/19.
Зазначив апелянт і про те, що розмір витрат на правничу допомогу не є розумним, оскільки справа не є складною та не потребує багато часу для складання позову, вивчення документів (однієї постанови у справі про адміністративне правопорушення). При цьому апелянт зазначив, що за інформацією з відкритих джерел консультація у адвоката Гусакової О.Б.  у справах незначної складності становить 500 грн., на підтвердження чого додав відповідну роздруківку з мережі Інтернет. 
Вважає апелянт також необґрунтованим надання адвокатом послуг зі складання та подання позову, на що було витрачено сім годин, як зазначено в акті прийому-передачі виконаних робіт, який не містить детальний опис виконаних адвокатом робіт. 
Адвокат Гусакова О.Б., в інтересах позивача, подала відзив на апеляційну скаргу, в якому послалась на помилковість доводів апелянта щодо обов`язковості зазначення в ордері конкретної назви суду, зауваживши, що до позовної заяви була надана копія договору про надання правової допомоги, а тому  посилання апелянта на правову позицію ВС є недоречним.
Також, адвокат зазначила, що інші доводи апеляційної скарги  не спростовують факт надання позивачу правової допомоги, оскільки договір був укладений між позивачем та адвокатом, який здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, а наявність на сайті юридичної фірми, в якій Гусакова О.Б є директором, примірних цін на надання юридичних послуг фірмою, не має жодних відносин до укладеного договору про надання  правової допомоги адвокатом, якій здійснює індивідуальну адвокатську діяльність.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2020 року, задоволений позов ОСОБА_1 , скасована постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №008029 від 12 березня 2019 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.
06.04.2020 року до Київського районного суду м. Одеси засобами електронного поштового зв`язку надійшла заява адвоката Гусакової О.Б., в інтересах позивача, про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просив стягнути з відповідача судові витрати - витрати на правову допомогу в сумі 12800 грн. (а.с. 200, 201).
Задовольняючи заяву адвоката позивача та ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява подана з дотриманням вимог ст. 252 КАС України, а наявні в матеріалах справи докази підтверджують розмір понесених позивачем витрат на отримання професійної правничої допомоги.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За приписами ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, зокрема, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання. Та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Також частиною 1 статті 45 КАС України, встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Апеляційний суд частково погоджується з доводами апелянта, які стосуються не надсилання апелянту копії заяви від 06.04.2020 року про ухвалення додаткового рішення, але, при цьому апеляційний суд зазначає, що обов`язок направлення іншому учаснику справі копії заяви (клопотання), що подається до суду, відповідно до ч. 1 ст. 167 КАС України, покладений саме на особу, яка подає таку процесуальну заяву (клопотання).
Відсутність з боку суду першої інстанції перевірки щодо дотримання заявником зазначеної вище вимоги процесуального закону, призвела до порушення прав відповідача на надання клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, але зазначена обставина сама по собі не є підставою для скасування оскаржуваного додаткового рішення. 
Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу щодо співмірності  витрат на правову допомогу зазначає таке.
За приписами ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу  належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, які  входять до складу  судових витрат.
Відповідно до частини першої, сьомої, дев`ятої ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Матеріали справи свідчать, що у строк, встановлений законом, представник позивача надав докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Апеляційний суд зазначає, що професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачу адвокатом Гусаковою О.Б. на підставі договору від 19 березня 2019 року № 23, в якому  визначені дії, які може вчиняти адвокат та його помічник від імені позивача (а.с. 8-9). Відповідно до п. 3 Договору № 23 від 19.03.2019 року  вартість гонорару за договором  становить 1600 грн. за годину. Також договір містить положення щодо порядку обчислення гонорару, його сплати, що відповідає ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року (зі змінами затвердженими 15.02.2019 року). 
Таким чином,  суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності у позивача права на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги.
Проте апеляційний суд вважає помилковим  висновок суду першої інстанції щодо  наявності обставин для стягнення з відповідача на користь позивача всієї заявленої до стягнення суми - 12800 грн. 
Так, згідно з актом від 20 березня 2019 року загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога клієнту у формі надання послуг, становить 8 годин (30 хвилин - консультування  щодо порушених прав клієнта; 30 хвилин  виконання усного аналізу спору та документів; 7 годин -  підготовка та подання позовної заяви ), загальна вартість наданих послуг - 12800 грн. (а.с.  11) 
Оплата наданих послуг підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордера №23 від 20 березня 2019 року (а.с. 10 ).
Досліджуючи співмірність заявлених до стягнення судових витрат (12800 грн.) із складністю справи та ціною позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що витрати пов`язані з наданням позивачу правничої допомоги адвоката, можуть бути відшкодовані в сумі 2000 грн.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У даній справі позивач просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу в сумі 255 грн., а отже справа відноситься до категорії справ незначної складності.
З наданого позивачем акту прийому-передачі виконаних робіт по договору № 23 про надання правничої допомоги від 19.03.2019 року, вбачається, що такі послуги як підготовка та подання позовної заяви є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).
Так, в позовній заяві, частково відтворені норми права, вона викладена всього на шести сторінках, одна з яких містить лише прохальну частину, до позову надані додатки на десяти аркушах (копія оскаржуваної постанови, докази надання правової допомоги ).
Сам акт прийому-передачі виконаних робіт не містить детального опису проведених адвокатом робіт, зокрема щодо витрачання семи годин на складання та подання позову.
Вищенаведене свідчить, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та складністю справи, та не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи.
У зв`язку з цим, апеляційний суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат до 2000 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.
При цьому апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги та заперечення на них по суті питання щодо стягнення судових витрат - витрат на правову допомогу, апеляційний суд не розглядає, оскільки заявлені доводи не мають відношення до документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат.
При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень  та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення не повно з`ясував обставин, що мають значення  для правильного вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення  заяви  про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 2-12, 132, 134, 139, 166, 167, 252, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2020 року у справі № 200/4996/19 - задовольнити частково.
Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2020 року у справі № 200/4996/19 - скасувати та ухвалити нову постанову.
Заяву адвоката Гусакової Оксани Борисівни від 06 квітня 2020 року про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.
Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), у відшкодування судових витрат (витрат на отримання професійної правничої допомоги), 2000 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.