Єдиний унікальний номер 229/7465/19 
Номер провадження 22-ц/804/2001/20        

ПОСТАНОВА
                                                          ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Азевича В.Б., Мальованого Ю.М., 
розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 28 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі (суддя Грубник О.М.), повний текст рішення виготовлений 05 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про стягнення заборгованості по заробітній платі.
Позов мотивовано тим, що вона 15 жовтня 1996 року працювала у Локомотивному депо Ясинувата-Західна Донецької залізничної дороги державного підприємства «Донецька залізниця». 08 липня 2016 року Державне підприємство «Донецька залізниця» було реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 08 липня 2016 року «Ясинуватська дистанція сигналізації і зв`язку» Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізована шляхом злиття у Виробничий підрозділ «Ясинувата дистанція сигналізації і зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця». У порушення ст. 22 ЗУ «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України відповідач з березня 2017 року у односторонньому порядку припинив виплату їй заробітної плати без повідомлення причин. Наказом начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 17.03.2017 року № 236/ДНД було встановлено початок простою з 20.03.2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції. У відповідності до п.8 цього наказу оплата повинна бути проведена у розмірі двох третин від окладу за весь час простою згідно графіку роботи. Оплата відповідачем не проводилась. Згідно наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 25.04.2017 року № 265 та виданого на його підставі наказу регіональної філії «Донецька залізниця» від 28.04.2017 року № 645-НЗ-1 виробничий підрозділ «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» разом зі всіма іншими підприємствами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» було ліквідовано з 17.07.2017 року, а позивача звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату №4934/ДН-ос. На день звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по виплаті заробітної плати у сумі 16030,82 грн. згідно з даними бухгалтерського обліку. Причини виникнення цієї заборгованості позивачу невідомі. Ця сума складається з заборгованості по заробітній платі за березень, квітень, травень, червень, липень 2017 року:
- за березень 2017 року – 2757,51;
- за квітень 2017 року – 4745,83 грн.;
- за травень 2017 року –0,00 грн.;
- за червень 2017 року – 280,08 грн.;
- за липень 2017 року – 8247,40 грн.
При звільненні з позивачем не було здійснено розрахунок по заробітній платі, що є прямим порушенням Конституції України та КЗпП України.
Поряд з цим, згідно додатку до наказу № Ц-2-25/1666-17 винагорода за 2016 рік для працівників Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» проводиться у розмірі 52,5 % від окладу за грудень 2016 року. Відповідно до наказу №Ц-2-25/1666-17, сума винагороди за підсумками роботи за 2016 рік, яка належить їй до виплати, складає  1615,75 грн., що підлягає стягненню з відповідача.
Загальна сума компенсації за втрату частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, за період з березня 2017 року по липень 2019 року на нараховану до виплати заробітну плату за березень-липень 2017 року становить 3409,52 грн. 
Просить стягнути з відповідача на її користь, заборгованість за трудовим договором за період з 1 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 16030,82 грн.; суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з березня 2017 року по липень 2017 року на нараховану заробітну плату за березень-липень 2017 року в розмірі 3409,52 грн.; суму винагороди за підсумками роботи за 2016 рік в розмірі 52,5 % від місячної тарифної ставки за грудень 2016 року у розмірі 1615,75 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 28 лютого 2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період березень 2017 року – липень 2017 року в сумі 18815 грн. 80 коп. без утримання податку й інших обов`язкових платежів. 
Рішення в частині стягнення заробітної плати за березень 2017 року в сумі 2186 грн. 98 коп. підлягає негайному виконанню, в частині стягнення заробітної плати за квітень-липень місяці 2017 року в сумі в сумі 16628 грн. 82 коп., після набрання рішенням законної сили. 
Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь позивача ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за період березень- липень 2017 року у розмірі 3276 грн.44 коп. 
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. В іншій частині позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідач АТ «Українська залізниця» просив оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано всі обставини справи та порушено норми процесуального та матеріального права. 
Зазначає, що з 16 березня 2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення.  Відповідно Рішення Ради національної безпекиі оборониУкраїни від 15.03.2017 року`Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №  62/2017, нарахування заробітноїплатибуло припинено. Наслідком вищевказаного рішення євідсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу`Донецька дирекція залізничних перевезень`РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів.
  Зазначає, що підставою бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. У зв`язку з відсутністю первинних документів підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт та здійснити нарахування заробітної плати не можливо.
Зазначає, що у відповідача відсутня можливість надати докази, що відповідно до Наказу Державного комітету статистики № 489 від 05 грудня 2008 року «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», а саме N П-1 «Наказ про прийняття на роботу», N П-3 «Наказ про надання відпустки», N П-4 «Наказ про припинення трудового договору», N П-5 «Табель обліку використання робочого часу», N П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника», можуть вважатись належними та допустимими, оскільки вони залишились на непідконтрольній Українській владі території, тому підтвердити інформацію щодо фактичного виконання позивачем робіт,визначених трудовим договором,а також здійснити нарахування заробітної плати та інших виплат не має можливості. Таким чином заборгованість з заробітної плати за 16 березня 2017 року відсутня, так як її нарахування не здійснювалося.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргупозивчем ОСОБА_1 не подано.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Українська залізниця», код ЄДРПОУ 40075815.
Судом встановлено, що згідно трудової книжкою НОМЕР_1 підтверджено, що позивач ОСОБА_1 працювала на посаді оператора сортувальної гірки 4 розряду Виробничого підрозділу «Станція Ясинувата» Господарства перевезень Станція Ясинувата 1 класу Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».
17 липня 2017 року була звільнена у зв`язку зі скороченням штату відповідно до наказу                № 4934/ДН-ос від 10 липня 2017 року за ст.40 п.1 КЗпП України.
Із розрахунків заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року вбачається, що нараховано в березні 2017 року -  3467,76 грн., до виплати - 2757,51 грн., в квітні 2017 року - 5968,21 грн., до виплати - 4745,83 грн., в травні 2017 року - 0,00 грн. до виплати - 0,00 грн., в червні 2017 року - 352,23 грн., до виплати - 280,08 грн., в липні 2017 року - 10308,38 грн., до виплати - 8247,40 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що ціна позову складає 21 056, 09 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. 
Стаття 47 КЗпП України передбачає обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Частина перша цієї норми права наголошує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
У разі звільнення працівника йому також виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 83 КЗпП України). 
Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.
Отже, виходячи з положень Кодексу Законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.
Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість. Проте в матеріалах справи відсутні розрахунково-платіжні відомості та інші документи з обліку праці та зарплати за спірний період.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Та відповідно до частин 3, 4 статті 12 та статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК).
Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. 
Згідно положень статтей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум. 
Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Поняття доказів розкрито у частині 1 статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.
За змістом статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За положеннями частини 4 статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє в реалізації ними прав, передбачених кодексом. У відповідності до вимог процесуального права, сторонам роз`яснено обов`язок надати докази на підтвердження зазначених ними обставин. 
Між тим, позивачем по справі не надано документів, що підтверджують виконання ним службових обов`язків (зокрема табелю обліку робочого часу, оформленого відповідно до норм законодавства), а також даних щодо тарифної ставки, виходячи з якої повинна обраховуватись заробітна плата, розрахунково-платіжних відомостей та інших документів з обліку праці та зарплати за спірний період, посвідчених належним чином. 
На підтвердження того, що у позивача виникло право на отримання винагороди за виконану ним роботу та того, що у березні-липні 2017 року їй нараховувалася заробітна плата і вона має за цей період заборгованість, ним надано копії розрахунків заробітної плати за спірний період. Проте оцінюючи належність, допустимість та достовірність даного доказу у взаємозв`язку з іншими доказами, які наявні в матеріал справи, апеляційний суд зазначає, що вони не можуть вважатися належним та допустимими доказами на підтвердження наявності заборгованості перед позивачем, оскільки суперечать інформації, яка наявна в матеріалах справи.
Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про доходи № 298/2 від 04.02.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 , яка працювала на посаді оператора сортувальної гірки 4 розряду ВП «Станція Ясинувата», за січень 2017 року нараховано 4544, 46 до видачі 3613, 68 грн., за лютий 2017 року нараховано 3896, 37 грн. до видачі 3098, 32 грн., за березень 2017 року нараховано 1610, 66 грн. заробітної плати, до видачі – 1280,78 грн. За період квітень-липень 2017 року нарахувань не було. Довідка підписана в.о. начальника Подлузьким В.О. та завірена печаткою підприємства (а.с.50). Згідно до видаткового касового ордеру № 1435 від 05.09.2017 року позивачем було отримано 1280, 78 грн., що підтверджується особистим підписом позивача              (а.с 51). 
При цьому, сам по собі факт звільнення позивача з ПАТ «Укрзалізниця» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.
Аналогічний правовий висновок, підстав для відступлення від якого не вбачила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду під час касаційного перегляду 10 жовтня 2019 року справи № 243/2071/18, висловлений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 408/3267/17 та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 408/2445/17-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 227/5138/18.
Таким чином, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості по оплаті праці за період березня-липень 2017 року, позивач не надала суду належного доказу та правових підстав нарахування йому за цей період заробітної плати.
Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач починаючі з часу звільнення зверталась до роботодавця із вимогою про надання необхідних документів щодо проведення з ним розрахунку при звільненні та виплати заборгованості. Тому зазначені обставини викликають сумніви щодо непроведення розрахунку з позивачем у повному обсязі при звільненні. 
У зв`язку наведеним вимоги про стягнення заробітної плати, та відповідно вимоги про нараховану на ці суми компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплати не підлягають задоволенню.
За таких обставин, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі – 18815, 80 гривень слід скасувати та відмовити в цій частинрі позовних вимог за недоведеністю.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 на підставі статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсації втрати частини заробітної плати за першу половину березня 2017 року, яка була виплачена 05 вересня 2017 року. (а.с.51).
Компенсація втрати частини грошових доходів за першу половину березня 2017 року у сумі 1280 грн. 87 коп. станом на 05 вересня 2017 року (день виплати) у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням індексів споживчих цін за період з квітня 2017 року по липень 2017 року складає 51 грн. 23 коп. (1280, 78 грн. х  0, 040 коефіцієнта приросту споживчих цін за період з квітня 2017 року по липень 2017 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Встановивши, що суд першої інстанції, ухваливши рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати, неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення в частині стягнення заробітної плати в розмірі – 18 815 грн. 80 коп. та ухвалення нового про відмову в задоволені цих позовних вимог, а в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та розподілу судових витрат, змінити. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

        Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
          Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
           Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
           Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на те, що суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, а позивач від сплати судового збору звільнений на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у розмірі –  2, 09 грн. пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, покладаються на відповідача. Судові витрати у розмірі – 766, 30 грн., пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, а також судові витрати 1149, 53 грн. понесені Акціонерним товариством «Українська залізниця» у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи, що з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі –2, 09 грн. у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, а відповідачу за рахунок держави підлягає відшкодуванню судовий збір у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі – 1150, 51 грн. тому відповідачу за рахунок держави підлягає відшкодуванню різниця у компенсації судових витрат у сумі –  1150, 51 грн. (1152, 60 грн. –2,09 грн.).
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 

          П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково. 

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 28 лютого 2020 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі – 18815, 80 гривень скасувати, а в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розміру та судових витрат, змінити. 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі – 18815, 80  гривень, відмовити. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати за першу половину березня 2017 року в сумі 51, 23 гривня.
В решті рішення суду залишити без змін. 
Компенсувати Акціонерному товариству «Українська залізниця» за рахунок держави судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 1150 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят) гривень 51 копійку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: