Справа № 338/421/20 
Провадження № 33/4808/291/20 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Круль І. В. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за його ж апеляційною скаргою (далі АС), на постанову судді  Богородчанського районного суду від 18 травня 2020 року, –
                                                            в с т а н о в и в:
Вказаною постановою                    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець 

АДРЕСА_1 , громадянин України-, 
визнаний винуватим за ч.1 ст.130 ( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин)  Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420 грн. 
З постанови судді вбачається,  що 09 квітня 2020 року о 14 год. 45 хв. в селищі Богородчани, Богородчанського району, Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував скутером без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри, невиразна мова, та відмовився відповідно до встановленого порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України ( далі ПДР), за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності .
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати дану постанову та закрити провадження.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституцією України  та ст. 268 КУпАП.  Від послуг захисника відмовився, пояснив, що свої інтереси захищатиме сам.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що 09 квітня 2020 року приблизно 15 год. 00 хв. до нього підійшли працівники   Богородчанської поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння алкогольного сп`яніння, на що він відмовився, так як він не керував транспортним засобом на дорозі, а  був в дворі, а тому його відмова була законною. Також додав, що в суді першої інстанції не був, оскільки в той час був карантин, однак повістку отримував, знав про місце і час розгляду його справи. Клопотань про відкладання справи він не надсилав.
Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просить скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи, переглянувши відеозаписи з нагрудних знаків поліцейських, суд вважає, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.
Згідно із вимогами ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи в суді першої інстанції, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.
Так, в своїй АС ОСОБА_2 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.  
Перевіряючи доводи АС, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки  про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( а.с.13).
Судові повістки направлялись судом у відповідності до вимог п.17 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені Постановою КМУ від 05.03.2009 р. №270, та відповідно якому рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення.
Як вбачається з мотивувальної частини постанови судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2020 року, ОСОБА_1 на виклик суду не з`явився, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративні правопорушення, клопотань від нього про перенесення розгляду справи не надійшло, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що судові повістки направлялись ОСОБА_1 за адресою, за якою він зареєстрований.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд вважає, що суд  першої інстанції, враховуючи вищевказані обставини, прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.  
Разом з тим, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне перевірити доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративне правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та наклав на нього справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП. 
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР  та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР , водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР , передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) , а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин)  названого Кодексу особа, яка керує транспортним засобом не може відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, мотивуючи свої відмову тим, що не довіряє лікарю, який проводить медичний огляд. Згідно ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Суддя першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення: а саме:  - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 232982 від 09 квітня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 09 квітня 2020 року о 14 год. 45 хв. в селищі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області керував скутером без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри, невиразна мова), та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;    направленням на огляд в заклад охорони здоров`я Івано-Франківський ОНД;  копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09 квітня 2020 року серії БАА № 325696, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч.6 ст. 121 КУпАП;   диском із відеозаписом події.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, є необґрунтовані, та спростовуються матеріалами відеофіксації.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
З вищевказаних відеозаписів, які були досліджені апеляційним судом, вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення було складено поліцейським відразу після відмови ОСОБА_1 від проходження на стан алкогольного сп`яніння на місці позаяк водій відмовився пройти медичний огляд  в медзакладі, з роз`ясненням його прав передбачених ст.63 Конституцією України та ст.268 КпАП.
Як вбачається із відеоматеріалу, працівники поліції підійшли до скутера біля якого стояв ОСОБА_1 , після його зупинки. Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків та в медичному закладі також зафіксовано. 
Суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом на трасі (дорозі) і не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 ( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю вищезазначених доказів, досліджених судом.
Як вбачається із переглянутого відео ОСОБА_1 чітко відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медзакладі в присутності двох свідків при наполегливому заклику до нього працівників поліції.
В результаті перевірки вищевказаних доводів АС не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення огляду на стан сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи апелянта є неспроможними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені  апеляційним судом. 
Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_1 відмовився від підпису.
Оцінюючи вищевказані доводи апелянта, апеляційний суд приймає до уваги обставини, за яких на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення та те, що він, саме як водій транспортного засобу, відмовився пройти огляд на стан  алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин)  КУпАП, оскільки він  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд визнає, що накладене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
Апеляційний суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 ( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) КУпАП доведена  поза всяким розумним сумнівом.
З огляду на наведене  підстав для скасування постанови не вбачається, а  тому АС ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, - 
                                     п о с т а н о в и в :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді  Богородчанського районного суду від 18 травня 2020 року щодо нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                        Ю.Д. Шкрібляк