22-ц/804/2348/20 
                                                                                266/1799/19 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року                                                                                                              м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 266/1799/19
Номер провадження 22-ц/804/2348/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової О.М., Попової С.А.,
секретар – Галстян Г.Г.

сторони:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
відповідач – ОСОБА_1 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 червня 2020 року, у складі судді Д`яченко Д.О.,
у справі за заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»
про забезпечення позову
у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі – АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 17 лютого 2011 року у розмірі 79437,81 грн та судові витрати у розмірі 1921 грн.
Позов мотивовано тим, що відповідно до умов укладеного договору від 17 лютого 2011 року № б/н ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів Банку додаються до позовної заяви. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були йому надані в письмовій формі. Банк взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 17 березня 2019 року становить 79437,81 грн та складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 0 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту – 13251,75 грн, заборгованості за нарахованими відсотками – 0 грн, нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 59148,75 грн, нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн – 2778,37 грн, штрафу (фіксована частина) – 500 грн, штрафу (процентна складова) – 3758,94 грн.
Заочним рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2019 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.02.2011 року в розмірі 41446,31 грн та судовий збір у розмірі 1002,19 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 травня 2020 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 01 червня 2020 року про виправлення описки, заяву адвоката Мироненко О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення від 07.11.2019 року задоволено.
Скасовано заочне рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2019 року та матеріали передано до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу для визначення складу суду.

29 травня 2020 року представником позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» – Швирст В.В ОСОБА_3 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на автомобіль ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , та проведення будь-яких угод. 
Заява мотивована тим, що у позивача маються підстави припустити, що у зв`язку із скасуванням заочного рішення, відповідач має намір продажу свого майна, на яке було накладено арешт Приморським відділом державної виконавчої служби.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 червня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову  задоволено.
Накладено арешт на рухоме майно, транспортний засіб ВАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , VIN/Номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , модель 21093, категорія легковий, колір сірий, рік виробництва 2006, номер кузова НОМЕР_2 ,  який належить ОСОБА_1 , до ухвалення судом рішення у цивільній справі № 266/1799/19.

Задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що є підстави припустити, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду та об`єкт накладення арешту є предметом позову, тобто спірним майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
19 червня 2020 року представником відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подано до суду першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість,  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 30 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 03 липня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 мотивована тим, що судом порушено принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, безпідставно зазначено, що транспортний засіб – автомобіль ВАЗ є спірним майном.
Вказує, що у даній справі предметом спору є грошові кошти за кредитним договором, автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не є спірним та не підлягає передачі позивачеві. Відсутній правовий зв`язок між застосованим судом заходом забезпечення позову у вигляді арешту транспортного засобу і предметом позову у вигляді грошових коштів. Зазначає, що у порушення вимог статті 151 ЦПК України щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову заявником не вказано ціну позову.
Представником позивача до заяви про забезпечення позову не додано належних та допустимих доказів, що невжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді арешту на автомобіль може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а також, що відповідач має наміри до продажу свого майна.     
Заявником не доведено, що вартість транспортного засобу відповідає ціні позову.

Відзив на апеляційну скаргу 
Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором  № б/н від 17 лютого 2011 року у розмірі 79437,81 грн, а також судовий збір. 
В заяві про забезпечення позову представник позивача просила накласти арешт на рухоме майно у вигляді автомобілю ВАЗ, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , посилаючись на наявність підстав припускати, що відповідач має наміри до продажу свого майна, що в подальшому ускладнить виконання рішення суду за даним позовом. 

2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.218, 219, 221).
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.   

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову, з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення  позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Арешт майна, як вид забезпечення позову, -  це встановлений законом тимчасовий захід, який полягає в обмеженні власника (користувача) майна на вільне володіння, користування та розпорядження даними майном, з метою забезпечення виконання рішень судів, якими поновлюються порушенні права та інтереси фізичних осіб, за захистом яких вони звернулися до суду. 

Враховуючи підстави позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК», обставини справи та подані сторонами докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість застосованого судом першої інстанції забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль ВАЗ, 2006 року випуску, оскільки автомобіль відповідача не є предметом даної справи та спірним майном, а також у справі відсутні докази, які зумовлюють необхідність застосування такого виду забезпечення позову як арешт, який, в тому числі, обмежить права власника на користування транспортним засобом.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою вимогу заяви позивача про забезпечення позову  щодо проведення будь-яких угод.

Як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. 
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
При цьому апеляційний суд зауважує, що вимоги заяви про забезпечення позову в частині заборони вчиняти певні дії щодо відчуження автомобіля є співмірними із заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо відчуження автомобіля відповідача до вирішення справи по суті є обґрунтованим, оскільки невжиття вказаного виду забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову. 
Забезпечення позову шляхом арешту автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не можна визнати необхідним та  співмірним видом забезпечення позову у цій справі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вирішив питання про забезпечення позову з порушенням норм процесуального права  та  прийшов до неправильного висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,  належний відповідачеві. 

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та вжиття заборони вчиняти дії щодо відчуження автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який належить відповідачу ОСОБА_1 , до вирішення справи по суті.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 червня 2020  року скасувати. 
Заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову шляхом накладення арешту та проведення будь-яких угод щодо автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Заборонити вчиняти дії щодо відчуження автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), до вирішення справи по суті
В задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 24 липня 2020 року.

Судді:      Т.Б.Ткаченко

      О.М.Пономарьова

      С.А.Попова