ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1081/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №698/840/19 Категорія: 304090000 	Баранов О. І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 червня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

  Вініченка Б.Б.  Бондаренка С.І., Новікова О.М. за участю секретаря Торопенко Н.М. 	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне  рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2020 року, ухваленого  під  головуванням судді Баранова О.І., у справі за позовом  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

                                        в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26 березня 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
       В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала внаслідок чого,станом на 31 серпня 2019 року у останньої утворилась заборгованість 11 058 грн. 52 коп., з яких 1 272 грн. 44 коп. – заборгованість за кредитом; 5 064 грн. 25 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 719 грн. 04 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. – штраф (фіксована частина) та 502 грн. 79 коп. – штраф (процентна складова).
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк».
На підставі наведеного АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 11 058 грн. 52 коп. за кредитним договором № б/н від 26 березня 2007 року та судові витрати у розмірі 1 921 грн.
       Заочним рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1 272 грн. 44 коп. заборгованість за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 211 грн. 11 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
В мотивування рішення судом зазначено, що без надання підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Разом з тим, враховуючи що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, вважаючи, що воно в цій частині незаконне, прийняте з порушення норм матеріального права, а тому просило його скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в цій частині у повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не звернув уваги на подані позивачем докази в частині стягнення відсотків.
Також не можуть застосовуватись висновки , що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 , оскільки з урахуванням наявної в матеріалах справи заяви, підписаної позичальником, він був обізнаний з умовами кредитування, зокрема з розміром відсоткової ставки за процентами. Крім того, в матеріалах справи відсутні обґрунтовані заперечення відповідача та відповідні докази проти вимог позивача.
Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення місцевого суду оскаржується в частині відмови в стягненні з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками, а тому в іншій частині рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду в повній мірі не відповідає даним вимогам закону. 
Колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, а тому рішення суду першої інстанції переглядається в межах вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, згідно заяви від 26 березня 2007 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій міститься персональна інформація про ОСОБА_1 , інформація про виявлення нею бажання отримати платіжну картку Кредитка «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з лімітом 2 100 грн. та яка підписана останньою.
У анкеті вказано, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг. У відповідності із цією заявою ОСОБА_1 ознайомилася із договором надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами.
Пунктом 6.5 Умов встановлено обов`язок позичальника погашати заборгованість за кредитом та відсотками на умовах, встановлених договором.
З наведеного вбачається, що сторони обумовили у письмовому вигляді договір про надання банківських послуг, визначили кредитний ліміт та відсотки за користування кредитними коштами.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 серпня 2019 року становить 11 058 грн. 52 коп., з яких 1272 грн. 44 коп.– заборгованість за кредитом; 5 064 грн. 25 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 719 грн. 04 коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. – штраф (фіксована частина) та 502 грн. 79 коп. – штраф (процентна складова).
       Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістомст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на положення ст.634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України  розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
 Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що банк не довів домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, проте такі висновки спростовуються анкетою-заявою від 26 березня 2007 року, у якій наявний підпис позичальника.
Так, із поданої банком заяви про надання банківських послуг від 26 березня 2007 року вбачається, що підписуючи заяву ОСОБА_1 виявила бажання про оформлення картки «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», відповідно до якої застосовується базова процентна ставка 3 % на місяць на залишок заборгованості.
Відповідно до вказаної заяви   ОСОБА_1 погодилась, що вона разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. 
Отже при підписанні анкети - заяви про надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 26 березня 2007 року ОСОБА_1 була ознайомлена про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та сплати відсотків за користування кредитними коштами.
  Тобто, із зазначеної анкети-заяви, яка підписана відповідачем, вбачається, що сторони погодили розмір процентів за користування кредитом, однак суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення процентів за користування кредитними коштами з відповідача.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи, що банком доведено укладення кредитного договору та умови кредитного договору, які були погоджені сторонами в тому числі і щодо визначення процентної ставки за користування кредитними коштами, тому підлягають до стягнення  проценти за користування кредитними коштами.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що розмір процентної ставки не змінювався і становив 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, тобто за погодженою сторонами ставкою, а тому вимога банку про стягнення процентів за користування кредитним коштами є обґрунтованою та доведеною.
Визначаючи розмір боргу, колегія суддів виходить з розрахунку, який надано Банком, оскільки відповідачем цей розрахунок не спростований.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення із ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 5 064 грн. 25 коп.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, сплачених при подачі позовної заяви та апеляційної скарги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 199 грн. 55 коп.
Керуючись ст.ст.  374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  задоволити.
Заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитними коштами скасувати.
В цій частині ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитними коштами задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 5 064 грн. 25 коп
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 199 грн. 55 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25 червня 2020 року.

Судді: