КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

                                                           Апеляційне провадження № 22-ц/824/7701/2020
                                                                                                                                                Справа № 760/5265/20
П О С Т А Н О В А

Іменем     України
 
25 червня 2020 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач),  Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Букіної О.М. в м. Київ 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, поділ майна подружжя,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, - 
в с т а н о в и в :
        
В лютому 2020 року позивач  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання майна особистою приватною власністю, поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 22 червня 2002 року уклала із відповідачем шлюб, під час якого народжені діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
За час шлюбу позивачем та відповідачем за спільні грошові кошти набуто у спільну сумісну власність наступне майно, зареєстроване за ОСОБА_3 : квартири НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 , вартістю 1580000 грн., 2992000 грн. та 1580000 грн. відповідно, житловий будинок АДРЕСА_2 вартістю 3570000 грн., земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 вартістю 3570000 грн., машиномісця НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 вартістю 380000 грн. кожне; земельну ділянку за кадастровим номером 3222487202:02:002:0403 у с/т «Південна Троянда », с. Круглик Києво-Святошинського району вартістю 283398 грн., земельну ділянку за кадастровим номером 3222487202:02:002:5043 у с/раді Хотівська Києво-Святошинського району вартістю 283398 грн., садовий будинок АДРЕСА_4 , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3222487202:02:002:5043, вартістю 546000 грн., а також 34 транспортних засоби, які були придбані за спільні кошти подружжя та перереєстровані з відповідача на ТОВ «Мак Роад» без відома і згоди позивача, а тому включені до переліку спільного майна, що підлягає поділу. Загальна вартість нерухомого майна та транспортних засобів, що є об`єктами права спільної сумісної власності позивача і відповідача, становить 30081163,40 грн. 
Крім того, в період перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя спільно із матір`ю відповідача було засновано два господарських товариства - ТОВ «Мак Роад», де учасником є ОСОБА_3 з розміром частки у статутному капіталі 55500 грн., що становить 3 % статутного капіталу, та ТОВ «Теп Мак Роад», де учасником є ОСОБА_3 з розміром частки у статутному капіталі 98000 грн., що становить 49 % статутного капіталу. 
Крім того, у період перебування позивача і відповідача у шлюбі 23 вересня 2005 року позивачем було придбано у особисту приватну власність квартиру АДРЕСА_5 вартістю 1161858,80 грн. у кредит, наданий Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» за кредитним договором від 23 вересня 2005 року, платежі за якими виплачені позивачем та її матір`ю, отже, ця квартира не підлягає поділу між подружжям. 
Оскільки дійти згоди щодо добровільного поділу спільно нажитого в шлюбі майна сторони не можуть, враховуючи порядок користування спільно нажитими речами, що склався між ними у шлюбі, беручи до уваги інтереси спільних неповнолітніх дітей, які залишаються проживати разом із позивачем, вважала за доцільне провести розділ спільно нажитого майна в судовому порядку. 
Просила визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_5 ; визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зазначене у позові нерухоме майно і транспортні засоби, а також внески до статутних капіталів господарських товариств; поділити майно таким чином: у власність позивача виділити квартири НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 та машиномісце НОМЕР_4 за цією ж адресою; у власність відповідача виділити житловий будинок АДРЕСА_2 і земельну ділянку за цією ж адресою, машиномісця НОМЕР_5 та НОМЕР_6 по АДРЕСА_1 , земельні ділянки із кадастровими номерами 3222487202:02:002:0403 та 3222487202:02:002:5043, садовий будинок АДРЕСА_4 , транспортні засоби; стягнути з відповідача на її користь 8508581,70 грн. в якості грошової компенсації вартості спільного майна подружжя; стягнути із відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 27750 грн. у якості компенсації половини вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Мак Роад» та 49000 грн. у якості компенсації половини вартості внеску до статутного капіталу ТОВ «Теп Мак Роад».
 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.
 
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати незаконну і необґрунтовану ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що на етапі прийняття судом процесуального рішення щодо відкриття провадження у справі суд перевіряє, чи зазначені у позові відомості, передбачені ст. 175 ЦПК України, чи сплачено судовий збір і чи надано копії позовної заяви з додатками для інших учасників процесу. Позивач, сформулювавши свої позовні вимоги, пред`явив оформлений належним чином позов у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України. На виконання ухвали від 26 лютого 2020 року зазначив додаткову аргументацію, яку виклав у новій редакції позовної заяви. Проте суд першої інстанції провадження у справі не відкрив, зазначивши, що позивачем було усунуто не всі недоліки, на які вказав суд. При цьому судом першої інстанції не надано оцінки доводам, наведеним у новій редакції позовної заяви, в якій позивач зазначила як зміст позовних вимог, так і виклад обставин, якими вона обґрунтовувала свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини. Чинний ЦПК України не визначає ані ступеню деталізації обґрунтування вимог, ані коректного переліку доказів, які мають бути подані на підтвердження тієї чи іншої вимоги. При цьому оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів та предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена. 
З огляду наведеного вважала, що повернення позовної заяви з підстав, зазначених судом в оскаржуваній ухвалі, є незаконним, порушує приписи ч. 3 ст. 175 ЦПК України, принцип диспозитивності цивільного судочинства, визначений ст. 13 ЦПК України.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.                                
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) віднесена до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи,  розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачу ухвалою від 30 березня 2020 року, суд першої інстанції виходив із того, що на виконання ухвали суду від 26 лютого 2020 року позивачем усунуто недоліки шляхом обґрунтування вартості спільного майна на час звернення до суду та в частині стягнення із відповідача на користь позивача компенсації. Проте позивачем не усунуто недоліки в іншій частині ухвали, зокрема в частині обґрунтування позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири АДРЕСА_8 та транспортних засобів, які зареєстровані та належить на праві власності ТОВ «Мак Роад». Позивачем не викладено обґрунтування з посиланнями на докази щодо даних обставин в підтвердження заявлених вимог в цій частині позову. Не зазначено обґрунтування з посиланням на докази в підтвердження придбання майна як такого, що є спільною сумісною власністю подружжя, яким чином та на яких правових підставах відбувалося придбання та подальше відчуження даного майна у власність ТОВ «Мак Роад» та які конкретно транспортні засоби були придбані за спільні кошти з відповідачем та які конкретно особисто відповідачем.
 
Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.
 
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, поділ майна подружжя залишена без руху.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява не відповідає вимогам  п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме позивачем не зазначено виклад обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, зокрема в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя транспортних засобів, які на праві власності належать юридичній особі ТОВ «Мак-Роад». Як вбачається із позовної заяви, позивач просить визнати право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_8 , однак із матеріалів справи вбачається, що право власності на вказану квартиру належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 26 липня 2017 року. Таким чином, позивачу потрібно обґрунтувати позовні вимоги в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири АДРЕСА_8 загальною площею 64 кв.м. та відповідно транспортних засобів, які зареєстровані та належать ТОВ «Мак-Роад», в іншому випадку визначитися зі змістом заявлених вимог та відповідно їх обґрунтувати. Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач при розподілі майна, яке підлягає до виділу сторонам, виходить із суми вартості кожного об`єкту, зазначеного у позовній заяві. Проте, в позовній заяві в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено обґрунтований розрахунок ціни позову, зокрема не вказано та не обґрунтовано вартість кожного предмета позову на час звернення позивача до суду з даною позовною заявою, не зазначено посилань на докази, які підтверджують дійсну (ринкову) вартість спірного майна на час звернення до суду. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, не зазначає обставин, якими керується та просить відступити від рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя та як наслідок не обґрунтовано порядок розподілу майна подружжя та стягнення відповідної компенсації з відповідача, яка є значною. Таким чином, позивачу необхідно обґрунтувати позовні вимоги в частині поділу спільного майна подружжя та стягнення із відповідача компенсації вартості спільного майна подружжя. Враховуючи вищевикладене, позивач має повно викласти обставини справи та обґрунтувати позовні вимоги, зробити посилання на докази в підтвердження кожної обставини, на які посилається, а також надати до суду нову редакцію позовної заяви, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі, та надати її копії з переліченими у ній додатками відповідно до кількості осіб, залучених до участі у справі.
 
На виконання вказаної ухвали суду позивач ОСОБА_1 надала 18 березня 2020 року до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка зареєстрована  за вх. № 23119  (а. с. 34). 
В даній заяві ОСОБА_1 зазначила, що на виконання ухвали подає позовну заяву в новій редакції з додатками з урахуванням недоліків, викладених в ухвалі, відповідно до кількості учасників справи, та повідомляє, що недоліки усунуто; крім того, зауважила, що на підтвердження дійсної (ринкової) вартості майна надаються роздруківки з безкоштовних відкритих сервісів оголошень, виходячи з яких, була визначена ціна позову, також інші недоліки, зазначені в ухвалі Солом?янського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року в справі № 760/5265/20, усунуто шляхом викладення додаткової аргументації в змісті позовної заяви, яка надається в новій редакції. 
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
Так, у новій редакції позовної заяви ОСОБА_1 додатково вказала, що позивачем включені до переліку об`єктів права спільної сумісної власності подружжя квартира АДРЕСА_8 , яка зареєстрована на праві власності за відповідачем на підставі договору дарування від 26 липня 2017 року, з причин купівлі даної квартири за спільні кошти подружжя та оформлення її на матір відповідача, а в подальшому дарування зазначеної квартири на ім?я відповідача. Окрім того, позивачем вкладались власні кошти для здійснення ремонту квартири, покращення стану зазначеної квартири, що відповідно є підставами для визнання зазначеної квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ст. 62 СК України. Також позивачем включені до переліку об`єктів права спільної сумісної власності подружжя транспортні засоби, які зареєстровані за ТОВ «Мак Роад», оскільки зазначені транспортні засоби придбавались у власність юридичної особи, а саме ТОВ «Мак Роад», на спільні кошти подружжя. При цьому, деякі з цих транспортних засобів спочатку придбавались на ім?я відповідача та в подальшому вже передавались у власність ТОВ «Мак Роад». Саме на підтвердження зазначених обставин позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про витребування інформації щодо попередніх власників транспортних засобів.
Зазначила, що стягнення грошової компенсації внеску до статутного капіталу господарських товариств обґрунтовується тим, що у позивача немає необхідності в користуванні об`єктами майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, які запропоновані для виділу у власність відповідача. Крім того, відповідно до положень ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Позовна заява є первісним процесуальним документом та висловлює позицію позивача щодо поділу спільного майна. Також сторони не позбавлені можливості укласти між собою мирову угоду на подальших стадіях судового розгляду як до, так і після відкриття провадження у справі.
 
Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції  передчасно повернув позовну заяву ОСОБА_1 , не дослідивши матеріали справи у повному обсязі та не надавши належної оцінки обставинам, викладеним позивачем в заяві, поданій на усунення недоліків, та новій редакції позовної заяви.
 
Апеляційний суд враховує, що чинним ЦПК України не визначено ані ступеню деталізації обґрунтування позовних вимог, ані конкретного переліку доказів, які мають бути подані на підтвердження тієї чи іншої вимоги. 
 
На думку апеляційного суду, позовна заява подана із дотриманням вимог, що встановлені ст. 175 ЦПК України.
 
Вказівки суду першої інстанції на невиконання позивачем вимог ухвали не ґрунтуються на вимогах ст. ст. 175 - 177 ЦПК України. Форма і зміст заяви, враховуючи суть вимог, правовідносини між сторонами, відповідали вимогам ст. 175 ЦПК України.
 
Виходячи із аналізу ст. 175 ЦПК України, непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими обґрунтовано позов, в тому числі тих, на які посилався суд першої інстанції, може бути підставою для відмови в позові за результатами розгляду справи, а не для залишення позовної заяви без руху та її повернення. Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
 
Враховуючи вищевикладене, ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року не може вважатися законною і обґрунтованою.
 
Відповідно до приписів п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.
 
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -
 
 п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.
 
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

              
             Судді :