УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/3640/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В. 
Категорія 5 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді:         Коломієць О.С.
суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б. 
з участю секретаря
судового засідання:         Драч Т.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №278/3640/18 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , за участю третіх осіб – фізичної особи-підприємця  ОСОБА_3 , Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області, Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький),  ОСОБА_4 про визнання права власності та скасування арешту майна
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 січня 2020 року, ухвалене суддею  Зубчук І.В. в м. Житомирі
в с т а н о в и в:
У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 14 вересня 2017 року придбав автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, модель 316 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 у суб`єкта господарювання, що здійснює оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами та перебуває на обліку в ГСЦ МВС за  реєстраційним №6976 від 11 березня 2014 року, сплативши останньому грошові кошти у розмірі 38300 гривень. Підставою для укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу між позивачем та ФОП ОСОБА_3 передував укладений Договір комісії №6976/17/001524 від 14 вересня 2017 року між останньою та попереднім власником транспортного засобу – ОСОБА_2 , відповідно до якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента та винагороду, здійснити від свого імені угоду з продажу спірного транспортного засобу. 
В подальшому позивач звернувся до територіального сервісного центру № 1841 регіонального сервісного центру в Житомирській області з відповідними документами для здійснення перереєстрації транспортного засобу. Разом з тим, працівниками територіального сервісного центру позивачу було відмовлено у здійсненні реєстрації права власності на вказаний транспортний засіб, оскільки на нього накладено арешт постановою державного виконавця Житомирського районного відділу ДВС від 17.09.2018 року та від 27.11.2018 р.
Враховуючи, що даний автомобіль перебуває у його володінні, а накладення арешту на майно порушує його права як власника вказаного транспортного засобу, позивач просить визнати за ним право власності на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, модель 316 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 та звільнити його з-під  арешту.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 січня 2020 року у задоволенні позов відмовлено. 
Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанцій, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не надав належної правової оцінки доказам, які підтверджують право власності позивача на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter, модель 316 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , а також судом неправильно застосовано норми матеріального права ст.ст. 201, 328, 334 ЦК України, Закону України «Про дорожній рух» та пункти 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388. 
Правом подати відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися. 
В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи були повідомлені. Від представника Житомирського районного відділу державної виконавчої служби надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що 14 вересня 2017 року відповідач ОСОБА_2   (Комітент) та ФОП ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) уклали Договір комісії №6976/17/001524, відповідно до якого Комісіонер зобов`язався за дорученням Комітента та винагороду, здійснити від свого імені угоду з продажу транспортного засобу марки Mercedes-Benz Sprinter, модель 316 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 (а.с.14).
Того ж дня, між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено  договір купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого в момент його підписання позивач передає 38300 гривень (а.с.13), вартість якого визначена висновком про оцінку вартості транспортного засобу від 12 вересня 2017 року (а.с.16).
Як слідує із матеріалів справи, на виконанні у Житомирському районному відділі державної виконавчої служби  Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває виконавче провадження № 57792726 по виконанню виконавчого листа від 26.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики в сумі 186417,00 грн. Постановою державного виконавця від 27.11.2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. 
Також у даному відділі перебуває виконавче провадження № 58871692 по виконанню виконавчого листа від 10 грудня 2018 року №278/2688/18, виданого Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 90538,82 гривень (а.с.129).
12 грудня 2018 року старшим державним виконавцем у даному виконавчому провадженні накладено арешт на майно боржника (а.с.130-133).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку. При цьому, сам по собі договір купівлі-продажу, вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку, не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця, тому відсутні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на даний автомобіль та для зняття з нього арешту.
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного. 
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).
З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
Згідно зі статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, оскільки вважає, що набув право власності на транспортний засіб, на який було накладено арешт.
Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» Державна реєстрація та облік автомобілів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388,  передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). 
Отже, правильним є висновок суду першої інстанцій про те, що спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим відсутні підстави відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» для визнання права власності на нього та для зняття арешту.
Крім того, для державної реєстрації транспортних засобів, які перебували в експлуатації і зняті з обліку в територіальних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, крім документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу про зняття транспортного засобу з обліку.
При цьому, сам по собі договір купівлі-продажу вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.
Доводи апеляційної скарги про те, що не здійснення реєстрації транспортного засобу не є підставою для невизнання за позивачем права власності на автомобіль, який він набув у власність на підставі договору купівлі продажу, здійснивши при цьому всі обов`язкові платежі, є безпідставними з огляду на зазначені вище обставини, яким судом надана належна правова оцінка про те, що спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку.
Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 січня 2020 року  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 25 червня 2020 року. 

Головуючий                                               Судді