Справа № 626/1948/17
                                                                               Провадження №1-кп/910/56/19

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
"07" серпня 2020 р.                                м. Київ 

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подані обвинуваченим ОСОБА_7 заяву про відмову від захисника та клопотання про призначення захисника з центру безоплатної правової допомоги у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 травня 2017 року за № 42016000000001569, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новоукраїнка, Звенигородського району Черкаської області, який зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
ВСТАНОВИВ:
1. Історія провадження
1.1. 20 вересня 2019 року до Вищого антикорупційного суду із Ленінського районного суду м. Харкова надійшли матеріали згаданого кримінального провадження в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 20-2 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
1.2. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 29 жовтня 2019 року у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.
1.3.Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 19 листопада 2019 року було постановлено забезпечити захист прав обвинуваченого ОСОБА_7 , доручивши Київському міському центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити йому захисника з числа адвокатів центру та забезпечити прибуття захисника в судове засідання на 16 грудня 2019 року.
1.4. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 23 січня 2020 року було відмовлено в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
1.5. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 10 лютого 2020 року було відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про визнання особи такою, що не набула статусу підозрюваного, та закриття провадження у справі.
1.6. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 13 березня 2020 року було відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід суддям колегії Вищого антикорупційного суду.
1.7. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 13 березня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні було призначено судовий розгляд та частково задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 про розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні, в окремій його частині, а саме під час розгляду питань, що містять відомості про особисте та сімейне життя обвинуваченого ОСОБА_7 . 
1.8. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 04 червня 2020 року, на обвинуваченого ОСОБА_7 було накладено грошове стягнення у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2102 грн. 00 коп., у зв`язку з невиконанням ним його обов`язку щодо прибуття за викликом до суду, який передбачений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України.
1.9. Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 03 серпня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування накладення на нього грошового стягнення. 
1.10. У судовому засіданні 07 серпня 2010 року обвинувачений ОСОБА_7 подав заяву про відмову від свого захисника та клопотання про призначення йому захисника з центру безоплатної правової допомоги.
2. Зміст заяви та клопотання
2.1. У своїй заяві про відмову від захисника обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що якість надання адвокатом ОСОБА_6 послуг у сфері кримінально процесуального законодавства, не відповідає його очікуванням, оскільки всі клопотання сторони захисту відхиляються судом та, відповідно, відсутній результат. Посилається на те, що він не може довіряти захист своїх інтересів у суді такого рівня саме цьому адвокату.
2.2. У своєму клопотанні обвинувачений ОСОБА_7 вказує на відсутність у нього коштів на оплату послуг захисника самостійно, як на причину того, що він потребує призначення йому іншого захисника за рахунок держави.
3. Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти залучення захисника на безоплатній основі, оскільки це не відповідає вимогам ст. 42 КПК України, а також статтям 14, 18 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та вказував на те, що у випадку посилання як на причину залучення захисника за рахунок держави, обвинувачений має надати належне підтвердження неможливості залучення захисника за власний рахунок та підтвердження свого перебування у скрутному майновому становищі. Зазначив, що згадана заява є необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою заяву про відмову від захисника та клопотання про призначення йому іншого захисника за рахунок держави підтримав. Стверджував, що адвокат ОСОБА_6 не може ефективно здійснювати захист його інтересів від кримінального обвинувачення. Просив суд замінити йому захисника та призначити йому, зокрема, того захисника, який представляв його інтереси на стадії досудового розслідування, оскільки цей захисник добре знайомий із обставинами його справи. Вказував, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, є єдиним годувальником у сім`ї (однак суду доказів цього не надав). 
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 зазначила, що вона не знає процесуальної позиції обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому вважає, що не може його захищати. Разом із тим, на думку захисника, вона має достатню правову кваліфікацію для здійснення захисту в цій справі. Захисник вказала, що обставини, які згідно КПК України виключають участь її, як захисника у даному кримінальному провадженні, відсутні.
Обвинувачений також вказав, що захисник ОСОБА_6 має достатню правову кваліфікацію.
4. Оцінка та мотиви суду
Вивчивши заяву та клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає неналежними мотиви відмови обвинуваченого ОСОБА_7 від наданого йому за рахунок держави захисника ОСОБА_6 та вказує на відсутність підстав для задоволення клопотання останнього про надання йому іншого захисника за рахунок держави.
При вирішенні вказаного питання колегією суддів враховується наступне.
Згідно зі ст. 318 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим кодексом. 
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі, у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, коли обвинувачений бажає мати захисника, але за відсутності коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.
У відповідності до положень статей 13, 14, 18 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011, обвинувачений має право на безоплатну вторинну правову допомогу.
Суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги є відповідні центри, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 15, ст. 16 вищезазначеного Закону.
Згідно зі статтею 6 § 3 (c) «Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 01 листопада 1950 року, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. 
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), незалежно від важливості заснованих на довірі стосунків між адвокатом і його клієнтом, право мати захист з боку захисника, вибраного «на власний розсуд», неодмінно є об`єктом певних обмежень, якщо йдеться про безоплатну юридичну допомогу (Croissant проти Німеччини, § 29; Lagerblom проти Швеції, § 54). Водночас, статтю 6 § 3 (c) не можна тлумачити як таку, що гарантує право на заміщення призначеного державою адвоката (Lagerblom проти Швеції, § 55).
Суд критично розцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що його захисник адвокат ОСОБА_6 не може ефективно здійснювати захист його інтересів від кримінального обвинувачення, а враховуючи його скрутне матеріальне становище, він потребує призначення йому іншого захисника за рахунок держави.
Суд також ураховує, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, на національні судові органи покладається контроль за тим, щоб захист не був формальним.
Так, безоплатна правова допомога, право на яку гарантує стаття 6 § 3 (c), має бути «конкретною і дієвою». Тобто, саме призначення безоплатного захисника ще не означає ефективність такої допомоги, оскільки адвокат ex officio може померти, тяжко захворіти, зіткнутись із тривалими перешкодами або ухилятись від виконання своїх обов`язків (Artico проти Італії, § 33).
Захисником ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання неодноразово подавалися клопотання в інтересах обвинуваченого, та здійснювалось ознайомлення з матеріалами справи. Отже судом у цій справі наразі не встановлено ознак неналежного здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_7 призначеним захисником адвокатом ОСОБА_6 . 
Разом із тим, суд вважає, що на сьогодні обвинуваченим належними доказами не підтверджено факт його перебування у скрутному матеріальному становищі, наявність на утриманні дітей, а тому твердження обвинуваченого про його належність до суб`єктів, які мають право на безоплатну правову допомогу внаслідок скрутного матеріального становища судом не сприймається.
Крім того, колегія суддів наголошує, що у ст. 52 КПК України вказано вичерпний перелік випадків, коли участь захисника є обов`язковою. 
Злочин, який інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_7 , відноситься до категорії тяжких злочинів та, відповідно, не передбачає обов`язкової участі захисника.
Водночас, відповідно до ухвали Вищого антикорупційного суду від 19 листопада 2019 року, інтереси правосуддя у цій справі вимагають участі захисника.
Окремо колегія суддів наголошує, що відмова обвинуваченого ОСОБА_7 від наданого йому за рахунок держави захисника свідчить про затягування обвинуваченим розгляду справи, оскільки захисник ОСОБА_6 бере участь у згаданому кримінальному провадженні вже 8 місяців і є ознайомленою з матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 одночасно подав заяву про відмову від захисника та клопотання про призначення йому захисника за рахунок держави, суд дійшов висновку про те, що заява про відмову від захисника не є відмовою, а по суті є заявою про заміну захисника, залученого за дорученням центром з надання безоплатної правової допомоги. 
Разом із тим, законодавство не передбачає право обвинуваченого на вільний вибір захисника, який надається йому за рахунок держави. 
Як було зазначено судом у п. 1.4. цієї ухвали, обвинуваченому ОСОБА_7 вже було забезпечено його законодавчо закріплене право мати захисника за рахунок держави.
З огляду на таке та враховуючи, що в цій справі судом не встановлено ознак неналежного здійснення захисником ОСОБА_6 захисту обвинуваченого ОСОБА_7 , а також те, що обставини, які б виключали можливість участі захисника в розгляді справи судом не встановлено, у прийнятті відмови обвинуваченого ОСОБА_7 та в задоволенні його заяви та клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 47, 48, 49, 52, 54, 372 КПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відмову від захисника та в прийнятті відмови обвинуваченого ОСОБА_7 від захисника центру безоплатної правової допомоги ОСОБА_6 – відмовити.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення захисника з центру безоплатної правової допомоги – відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя                                                                       ОСОБА_1 

Судді                                                                                             ОСОБА_3                

       
                                                                                     ОСОБА_2