ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 р.	Справа № 524/7611/16-а	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О.  
позивача, представника позивача, представника відповідача 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду та в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.02.2020, головуючий суддя І інстанції: Нестеренко С.Г., вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, повний текст складено 13.02.2020 по справі № 524/7611/16-а
за позовом     ОСОБА_1      
до Кременчуцького міського Голови Малецького Віталія Олексійовича, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради ,  Кременчуцької міської ради  
про визнання незаконними розпоряджень міського Голови та рішення сесії міської Ради,
ВСТАНОВИВ:
          У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Кременчуцької міської ради, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (далі – Кременчуцька МР, ВК Кременчуцької МР), Кременчуцького міського голови Малецького Віталія Олексійовича (далі – Кременчуцький міський голова Малецький В.О.) про визнання незаконним розпоряджень міського голови та рішення сесії міської Ради. Просила звільнити від сплати судового збору за подання адміністративного позову.  
           13.02.2020 додатковим рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської обл. з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 1653 грн.60 коп. за подання адміністративного позову.  
          Не погодившись з додатковим рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване додаткове рішення  та ухвалити   постанову, якою задовольнити   заяву про звільнення від сплати судового збору. Судові витрати покласти на відповідачів. 
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги  позивач зазначила, що має скрутне матеріальне становище, а її дохід за рік склав 21829,31 грн, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру фізичних осіб-платників податків за 2019 рік., що свідчить про наявність підстав для звільнення від його сплати. Вказала, що судовий збір у розмірі 1653,60 грн. перевищує 5% її річного доходу (21829,31 грн*5%=1091,47 грн.), а тому стягнення є незаконним.
           18.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скарго ОСОБА_1 на додаткове рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13.02.2020 по справі № 524/7611/16-а.
           16.04.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено до розгляду клопотання ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Другого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020.
           23.04.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
           06.05.2020 на адресу суду від Кременчуцької МР Полтавської обл. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій міська рада просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції – без змін. 
           29.05.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
           29.05.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено розгляду справи в режимі відеоконференції. 
          Апеляційна скарга розглянута у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції згідно приписів ст. 195, 229 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС України).
          Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, позивача, її представника, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.
          У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Кременчуцької МР, ВК Кременчуцької МР, Кременчуцького міського голови Малецького  В.О. про визнання незаконним розпоряджень міського голови та рішення сесії міської ради. Просила звільнити від сплати судового збору за подання адміністративного позову. 
           11.10.2016 ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено частково. Відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі № 524/7611/16-а.
           23.01.2020 рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено. Питання щодо розподілу судових витрат не вирішено. 
           13.02.2020 додатковим рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 1653 грн.60 коп. за подання адміністративного позову. 
          Стягуючи з ОСОБА_1 судовий збір суд першої інстанції виходив з того, що у звільненні від сплати судового збору за подання адміністративного позову їй було відмовлено та відстрочено його сплату до ухвалення судового рішення по справі, яке було винесено судом першої інстанції від 23.01.2020. 
          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.
          Відповідно до ч. 1, 5 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушення і протиправних посягань.
          Згідно до ст. 6 (1) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 994004 з поправками, внесеними відповідно до положень Протоколу № 11, і ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і самостійним судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та зобов`язань цивільного характеру.
          Частиною 1 ст. 133 КАС України встановлено, що  суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
          За приписами ч. 2 ст. 132 КАС України  розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
          Порядок і підстави відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати передбачені  ст. 8 Закону України "Про судовий збір" 08.07.2011 № 3674-VI (далі – Закон № 3674), відповідно до ч. 1 якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
          Частиною 2 ст. 8 Закону №3674 регламентовано, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. 
          Враховуючи, що ухвала Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11.10.2016 є чинною, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 за подання адміністративного позову.
          Посилання апелянта на те, що стягнення судового збору у розмірі 1653 грн.60 коп. є незаконним, колегія суддів відхиляє, оскільки доказів оскарження позивачем ухвали суду першої інстанції, якою відстрочено його сплату, матеріали справи не містять.  
          Твердження ОСОБА_1 про наявність підстав для її звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем,  колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13.02.2020, залишеною без змін ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2020, ОСОБА_1 відмовлено у звільнені від сплати судового збору за подання адміністративного позову, у зв`язку із відсутністю обґрунтованих для цього підстав. 
          Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.
          Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
          Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          На підставі викладеного, колегія суддів, дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують його правильність, а тому суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 лютого 2020 року по справі № 524/7611/16-а залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  24.09.2020.