ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року	Львів	Справа № 607/11830/19 пров. № А/857/8189/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Обрізка І.М.,
                                                                                             Онишкевича Т.В.,
секретаря судового засідання                                            Смолинець А.В., 
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуючий суддя Ромазан В.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі 02 червня 2020 року, повне судове рішення складено 02 червня 2020 року, у справі №607/11830/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

17.05.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Волинської митниці ДФС, просив визнати протиправною та скасувати постанову №0594/20500/19 від 03 квітня 2019 року в справі про порушення митних правил за статтею 485 МК України.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року позов задоволено частково: скасовано постанову в справі про порушення митних правил №0594/20500/19 від 03 квітня 2019 року, матеріали справи надіслано на новий розгляд до Волинської митниці Держмитслужби, у решті вимог, відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів). Суд першої інстанції вказав, що митна декларація типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/077537 від 20.09.2018 подана до митних органів представником декларанта ТзОВ «Бін Торг», який є агентом з митного оформлення. Суд першої інстанції зазначив, що позивач не подавав до митного органу будь-яких документів для митного оформлення за митною декларацією №UA205090/2018/077537 від 20.09.2018, адже усі митні формальності за вказаною декларацією він імені позивача здійснені митним брокером ТзОВ «Бін Торг». Суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи про порушення митних правил не доведено наявність умислу у позивача на звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру матеріалами справи та дійшов висновку, що розгляд справи про порушення митних правил відбувся із порушенням вимог ст.526 МК України, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позбавивши її прав передбачених ст..498 МК України, 268 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивач вчинив дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі. Скаржник зазначає, що позивач викликався у Волинську митницю для надання пояснень та вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил, та що Волинською митницею позивачу надсилались листи про необхідність надання пояснень. Вважає, що відповідачем вірно кваліфіковані дії позивача за статтею 485 МК України.
Учасники справи в судове засідання 27.08.2020 не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи з врахуванням статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень статті 229 та статті 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що постановою заступника начальника Волинської митниці ДФС від 03 квітня 2019 року у справі про порушення митних правил №0594/20500/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме: 62424,18 грн.
У вказані постанові зазначено, що громадянин України ОСОБА_1 , через декларанта (митного брокера) ТОВ «Бін Торг», громадянина ОСОБА_2 , під час митного оформлення транспортного засобу «Ford», модель «Focus», ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/077537 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 20808,06 грн., тобто заявив в митній декларації ІМ40ДЕ №UA205090/2018/077537 від 20.09.2018 неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.
Вважаючи вказану постанову протиправною, не погоджуючись з висновками такої, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 458 Митного кодексу України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови (далі – МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Статтею 485 МК України встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.
За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 14.02.2020 у справі №159/1687/17, від 14 лютого 2020 року у справі №233/1783/16-а, від        22 травня 2020 року у справі №751/1477/17.
Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам митний орган здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини 5, 6 статті 264 МК України).
Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2018 посадовою особою м/п «Луцьк» Волинської митниці ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/077537, де декларантом вказано ТОВ «Біг Торг», проведено митне оформлення товару «легковий автомобіль» марки «Ford» модель «Focus», календарний рік виготовлення 2013, номер кузова НОМЕР_1 , бувший у використанні. У графі 42 «Ціна товару» вказаної декларації зазначено 2000 EUR, у графі 45 «Коригування» - 77098,43 грн. При митному оформленні вказаного транспортного засобу при митній вартості 77 098,43 грн. сплачено 44 754,62грн. митних платежіву.
Декларантом, яким подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/077537 від 20.09.2018 виступало ТОВ «Бін Торг», декларування спірного автомобіля відбулось на підставі договору про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів від 13.09.2018, укладеного з ОСОБА_1 (Замовник) Відповідно до умов вказаного договору Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів Замовника, що переміщуються через митний кордон України та їх оформленню. Для надання послуг по договору виконавець має право використовувати всю необхідну документацію Замовника, залучати третіх осіб, залишаючи за собою відповідальність за виконання умов даного договору.
Як вбачається із інформації Державної прикордонної служби України від 08.05.2020 року, ОСОБА_1 здійснив виїзд через пункт пропуску «Ягодин» за межі території України 20.09.2018 о 03 год. 03 хв. та в`їзд на територію України 20.09.2019 року о 09 год.   24 хв.
26.12.2018 на адресу Волинської митниці ДФС надійшов лист Державної фіскальної служби України від 18.12.2018 №39274/7/99-99-20-02-01-17, яким скеровано звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки по факту незакінченої процедури експорту та транзиту транспортних засобів, для опрацювання та проведення відповідної перевірки.
За результатами проведеного опрацювання звернення митних органів Литовської республіки та товаросупровідних документів до нього, Волинською митницею ДФС встановлено, що автомобіль марки «Ford» модель «Focus», номер кузова НОМЕР_1 , проданий компанією UAB «Gelgotos Transportas» фізичній особі ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , за ціною 4 332 євро, що за курсом НБУ склало 142   123,58 грн.
Відповідно до службової записки відділу адміністрування митних платежів Волинської митниці ДФС від 10.01.2019 №60/03-70-19-01-25, за митне оформлення вказаного транспортного засобу при його митній вартості 142   123,58 грн. необхідно було сплатити митні платежі у загальній сумі 65562,68 грн., тобто різниця між платежами, які було сплачено і платежами, які необхідно було сплатити становить 20808,06 грн.
11.02.2019 головним державним інспектором-кінологом відділу кінологічного забезпечення управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Волинської митниці ДФС Бродоса М.В. складено протокол про порушення митних правил №0594/20500/19 згідно з яким громадянин України ОСОБА_1 , через декларанта (митного брокера) ТОВ «Бін Торг», громадянина ОСОБА_2 , під час митного оформлення транспортного засобу «Ford», модель «Focus», ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/077537 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 20808,06 грн., тобто заявив в митній декларації ІМ40ДЕ №UA205090/2018/077537 від 20.09.2018 неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості. Зазначені дії мають ознаки порушень митних правил, передбачені статтею 485 МК України.
Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, доставку транспортного засобу марки «Ford Focus», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 в Україну здійснював ОСОБА_4 20.09.2018 через пункт пропуску «Ягодин» за допомогою транспортного засобу марки «Nissan» д.н.з НОМЕР_3 . Саме ОСОБА_4 займався купівлею та переміщенням зазначеного транспортного засобу, а також поданням усіх документів з метою проведення митного оформлення такого, у тому числі підписував акти проведення огляду (переогляду) транспортних засобів та додатковий аркуш до нього від 20.09.2018 року на м/п Ягодин.
Відповідно до документів, наданих митними органами республіки Литви на запит Волинської митниці ДФС, а саме копії рахунку фактури, виданого UAB «Gelgotos Transportas» від 19.09.2018 та копії експортної декларації, виданої митними органами республіки Литви від 18.12.2018, покупцем та експортером спірного транспортного засобу вказано ОСОБА_5 , транспорт перевезення «Nissan» д.н.з НОМЕР_3 .
У долучених до матеріалів справи копіях касових ордерів серії АА №100018577 від 07.09.2018 на суму 3813 євро та серії АА №100018605 від 18.09.2018 на суму 544 євро, наданих на підтвердження вартості вказаного транспортного засобу у розмірі 4332 євро, не зазначено прізвище позивача, а вказано платником « ОСОБА_6 ». 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що суб`єкт порушень митних правил, визначених статтею 485 МК України, є спеціальним, тобто крім загальних ознак, визначених частиною 2 статті 459 МК України, наділений ще й спеціальними додатковими ознаками - це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування (декларант).
Відповідно до статті 416 МК України митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Взаємовідносини митного брокера з особою, яку він представляє, визначаються відповідним договором (стаття 417 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено частиною 1 статті 293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант.
Пунктом 1 частини 3 статті 293 МК України передбачено, що крім декларанта та уповноваженої ним особи, особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, є: у разі незаконного ввезення товарів на митну територію України, незаконного вивезення товарів за межі митної території України - особа, яка незаконно ввезла (вивезла) товари, а також особи, які брали участь у незаконному ввезенні (вивезенні) товарів, якщо вони знали або повинні були знати про незаконність такого ввезення (вивезення), та особи, які придбали у власність або у володіння незаконно ввезені товари, якщо в момент придбання вони знали або повинні були знати про незаконність ввезення, що належним чином доведено в порядку, встановленому законодавством України.
Таким чином, позивач може нести відповідальність за статтею 485 Митного кодексу України як особа, яка незаконно ввезла на митну територію України або придбала такий транспортний засіб, лише у разі, якщо знав про незаконність такого ввезення, що повинно бути доведено в порядку, встановленому законодавством України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не подавав до митного органу будь-яких документів для митного оформлення за митною декларацією №UA205090/2018/077537 від 20.09.2018, усі митні формальності за вказаною декларацією він імені позивача здійснені митним брокером ТОВ «Бін Торг».
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
В свою чергу відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів наявність умислу у позивача на звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру матеріалами справи, не перевірив хто підписував акти про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 20 вересня 2018 року, а також додатковий аркуш до такого під час ввезення транспортного засобу на митну територію України у м/п Ягодин Волинської митниці, хто надавав документи декларанту ТОВ «Бін Торг» з метою визначення ним митної вартості транспортного засобу, який підлягав декларуванню, митний орган під час розгляду справи про порушення митних правил не направив запиту компанії, яка фігурує відправником товару згідно з документами, наданих митними органами Литовської Республіки та документами, поданими до митного оформлення, в ході здійснення провадження та розгляду протоколу від 11.02.2019 про порушення митних правил №0594/20500/19 не опитано позивача та декларанта (митного брокера) ТОВ «Бін Торг», який здійснював митне оформлення транспортного засобу та його декларування, про обставини декларування і надання йому відповідних документів.
За встановлених обставин, отримані від митних органів Литовської Республіки документи, на переконання суду апеляційної інстанції, не є самодостатніми, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у діях позивача умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару.
Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».
Суд апеляційної інстанції зауважує, що у судовому рішенні за результатами розгляду справи обов`язково повинен бути дотриманий критерій переконливості, так як для встановлення обставин у справі при її вирішенні необхідно, щоб докази однієї сторони переконували у наявності цих обставин більше, ніж докази іншої сторони переконували у протилежному.
Окрім того, відповідно до вимог частин 1, 2, 4 статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, позивачу 30.01.2019 митним органом направлено повідомлення від 29.01.2019 рекомендованим листом про необхідність з`явитись до митного органу на 11.02.2019 для надання пояснень та вирішення питання щодо складання протоколу про порушення митних правил. Доказів щодо його вручення відповідач не надав.
Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0594/20500/19 від 11.02.2019, такий складено за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, в протоколі відсутні підпис особи, яка притягається до відповідальності про отримання примірника протоколу.
15.02.2019 позивачу рекомендованим листом направлено повідомлення про складення протоколу про порушення митних правил №0594/20500/19 та розгляд справи 03 квітня 2019 року з 10 год. до 12 год. Докази, які б підтверджували вручення вказаного повідомлення в матеріалах справи відсутні, скаржником суду апеляційної інстанції не надані.
Таким чином, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вручення позивачу копії протоколу, своєчасного сповіщення про місце і час розгляду справи про порушення митних правил (наприклад, копії з журналу вихідної кореспонденції, копії повідомлення про вручення поштового відправленням з штрихкодовим ідентифікатором) відповідачем до матеріалів справи не долучено.
Водночас, 04.04.2019 Волинською митницею ДФС зареєстровано лист Іскерської Б.С. від 29.03.2019 - сестри позивача, в якому вказано, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном, повернутись повинен у травні-червні 2019 року, з`явитись до митного органу 03.04.2019 не має можливості. Зазначений лист відправлено рекомендованим листом та вручено митному органу 03.04.2019.
Таким чином, при складанні протоколу, розгляді справи про порушення митних правил та винесенні постанови в справі про порушення митних правил, відповідачем не дотримано вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, обмежено позивача у реалізації прав передбачених Митним кодексом України, не дотримано вимог чинного законодавства та принципів, передбачених ст.2 КАС України.
За встановлених обставин, аналізуючи вимоги частини 1 статті 486, статті 489 МК України, щодо з`ясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, а також приписів частини 1 статті 466 МК України, щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку аргументам сторін, погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо скасування постанови в справі про порушення митних правил №0594/20500/19 від 03 квітня 2019 року та надіслання справи на новий розгляд до Волинської митниці Держмитслужби.
Оскільки позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові, то в силу приписів статті 308 КАС України рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви передчасності винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року у справі № 607/11830/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 07.09.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України