КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
справа № 753/19085/18
провадження № 22-ц/824/8642/2020
 
16 липня 2020 року                                                                                          м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів : 
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів:  Рейнарт І.  М.,  Слюсар Т. А.,
за участю секретаря  Примушка О. В.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою боржника ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від  22 жовтня 2018 року за нововиявленими обставинами,  в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1   аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Петренко Анни Сергіївни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від  26 лютого 2020 року у складі судді Колесника О. М.,
встановив:
 
22 жовтня 2018 року Дарницьким районним судом м. Києва видано  судовий наказ,  яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі половини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 176 грн 20 коп. Допущено  негайне  виконання  судового  наказу  у частині  стягнення  аліментів у межах суми платежу  за  один  місяць. 
27 лютого 2019 року представник боржника  ОСОБА_1 - адвокат Бачигін К. В. звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від  22 жовтня 2018 року за нововиявленими обставинами. 
Зазначив, що   при видачі судового  наказу  не  було  встановлено  обставини того, що  ОСОБА_1    здійснюється  повне,  належне  та своєчасне  утримання  спільних  з заявником дітей у натуральній  та грошовій формах. 
Доказами цього  є:  фінансові  документи про проведення   систематичного  (постійного) медичного та профілактичного  догляду  дітей   ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за рахунок  ОСОБА_1 в ТОВ  « Австрійський ортопедичний центр»; виписки з банку  на  підтвердження   систематичного  та постійного  придбання  батьком  дітей  освітніх послуг  відповідно  до  віку та потреб   дітей. 
Зазначив,  що  в серпні 2016  року  ОСОБА_1 було  оплачено  фотосесію  ОСОБА_4    вартістю  8 500  грн.
Відповідно  до  укладеної  медіаційної  угоди,   ОСОБА_1   добровільно  взяв на  себе  обов`язок  придбати за власний кошт  нову однокімнатну  квартиру в м. Ірпінь, а ОСОБА_2   зобов`язалась   після  купівлі  квартири  не  висувати   жодних фінансових  вимог.   Проте,  після   відступлення прав на квартиру  на  користь  доньки  ОСОБА_3 ,   заявниця звернулась  до  суду  з заявою про  видачу судового  наказу. 
Зазначив, що  ОСОБА_2 не  мала  права на звернення  до  суду  із заявою про видачу судового  наказу,  оскільки  питання  утримання  дитини батьками  не  були безспірними і потребували  відкритого  змагального  з`ясування. 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від  26  лютого  2020  року   у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, скасування судового наказу та закриття провадження у справі відмовлено.
09 квітня 2020 року представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Петренко А. С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від  26  лютого  2020  року та ухвалити нове рішення, яким заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі.
Посилається  на  ті підстави, що  при розгляді заяви  про  перегляд  судового  наказу  за нововиявленими обставинами,   суд першої інстанції не надав оцінку доводам і доказам заявника, помилково не взяв їх до уваги та безпідставно встановив, що обставини, на які  посилається заявник,  не є нововиявленими. Суд неправильно дослідив докази, надані заявником на підтвердження власних доводів, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого  рішення. 
Зазначає, що  ОСОБА_2 , звертаючись до суду достовірно  знала  про  існування  спору  з приводу  питань  утримання  спільних  малолітніх дітей, приховала усні та письмові  домовленості та здійснення  ОСОБА_1 повного, належного та достатнього утримання дітей. Докази того,  що  діти знаходяться лише на  утриманні  ОСОБА_2   в матеріалах справи  були відсутні. 
У  відзиві на  апеляційну  скаргу  представник стягувача ОСОБА_2 -  адвокат Лінник М. А.  просить  апеляційну  скаргу   відхилити,  а рішення  Дарницького районного  суду  м. Києва  від  26  лютого  2020  року  залишити без змін. 
Звертає  увагу  на  те, що   кошти за  освітні послуги сплачувались боржником в період  перебування  сторін  у шлюбі та були їх спільною  власністю. На той  час  подружжя  ОСОБА_7   утримували дітей спільно. Після  припинення  спільного  проживання   ОСОБА_2 сама утримує дітей. Аліменти на  утримання  трьох  неповнолітніх дітей  стягнуто  з  03.10.2018 року.  Медіаційна  угода  від 27.12.2017  не  стосується  питання  утримання  дітей.  Договір  про  припинення  права на  аліменти на  дітей,  який  укладається з дозволу   органу  опіки та піклування  та нотаріально  посвідчується  за участі дітей, які досягли 14 років, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не  укладався.  ОСОБА_8   уклала  договір  про  спільну  діяльність  у будівництві на  придбання   квартири в м. Ірпінь,  є стороною цього  договору, а тому   ця обставина  взагалі  не  стосується  питання  стягнення  з  ОСОБА_1   аліментів на  трьох  інших   неповнолітніх  дітей,  які проживають  разом  з матір`ю. Всі обставини, які бралися до  уваги судом при винесенні  судового  наказу,  підтверджені  доказами,  що містяться  в матеріалах справи. 
В судовому  засіданні боржник   ОСОБА_1 та його  представник  - адвокат Лисак Я. А.   апеляційну  скаргу   підтримали та просили  її задовольнити.
Інші  учасники справи в судове  засідання  не  з`явились, про день, час та місце розгляду справи  повідомлені  судом  належним чином. 
Представник стягувача  ОСОБА_2 - адвокат Лінник М.А. подав клопотання про  розгляд справи  у відсутність  стягувача та її представника (а.с.188). 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених  статтею 161 цього Кодексу.
Згідно з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до ч. 1, 7 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
У разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Частиною 8 ст. 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Відповідно до ч.2, ч.5 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 423 ЦПК України).
Згідно з роз`ясненнями  Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в пп.3, 4  Постанови від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку  з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України).
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_2 та ОСОБА_1   з 20.07.1996 року   перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Рішенням  Шевченківського районного  суду  м. Києва  від 14 червня  2000  року шлюб між сторонами було  розірвано. 
03.10.2018 ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу судового  наказу про стягнення аліментів на утримання трьох  неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на те, що  після   припинення  спільного  проживання  боржник ухиляється  від  покладеного на  нього  обов`язку  утримувати дітей, останній   майже не  надає  фінансової допомоги, утримувати дітей самостійно  їй важко.
 22 жовтня 2018 року Дарницьким районним судом м. Києва видано  судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі половини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 176 грн 20 коп. Допущено  негайне  виконання  судового  наказу  у частині  стягнення  аліментів у межах суми платежу  за  один  місяць. 
Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня  2018 року  , ОСОБА_1  як на нововиявлену обставину, посилався на те, що ним здійснюється повне, належне  та своєчасне  утримання  спільних  з заявником  дітей у натуральній та грошовій формах. Крім цього,  в серпні  2016 року  ОСОБА_1 було  сплачено  на  користь  ОСОБА_4   фотосесію вартістю 8 500  грн. Крім цього, він  та ОСОБА_2 перебували в процесі медіації  у професійного  медіатора  -   ОСОБА_9 ,  між ними  було  укладено  угоду,  за  якою  він   добровільно взяв на себе  обов`язок  придбати за власний кошт  нову  однокімнатну  квартиру   в м. Ірпінь, а  ОСОБА_2 зобов`язалась  після купівлі квартири     не  висувати жодних  фінансових вимог. 
Як вбачається  з наданих боржником  доказів,    ОСОБА_1 здійснювались    витрати  на  медичний та профілактичний  огляд доньки ОСОБА_8   в ТОВ  "Австрійський ортопедичний  центр" в період з 31.01.2015 по 09.12.2015  на загальну  суму  11 042,25 грн,  витрати  на  надання  фотопослуг згідно  договору  від 05.08.2016   в сумі  8 500 грн,  а також витрати на навчання дітей в хореографічній  гімназії  "ІНФОРМАЦІЯ_6" в період з  квітня  2014 року по березень 2015 року  та витрати на оплату за навчальні  послуги    ФОП  ОСОБА_10   18.01.2016  на  загальну  суму 1250 грн.
Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що надані заявником докази не  підтверджують наявність нововиявлених обставин та не  можуть  слугувати підставою для перегляду судового  наказу, враховуючи те, що  аліменти  на утримання   дітей стягнуто  починаючи з  03.10.2018 року.
Не є такою підставою й проживання сина  ОСОБА_5 , 2014 року народження, разом з батьком в період з  вересня  по  середину  грудня  2017 року. 
Відповідно до  ч.1, ч. 2  ст.190  СК  України,  той  із батьків, з ким проживає  дитина, і той  із батьків,  хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.
Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно.
У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її.
Укладена  між сторонами   27.12.2017  року  Медіативна  угода,   за умовами якої  ОСОБА_1   зобов`язався  купити  однокімнатну квартиру   на  користь  ОСОБА_2   в м. Ірпінь до  01.06.2018 року,  до придбання  кватири - виплачувати   ОСОБА_2    суму в розмірі  5 000  грн  щомісячно   не  пізніше  20-го числа  кожного  місяця, а   ОСОБА_2   зобов`язалась  після придбання  квартири не  висувати  ОСОБА_1   жодних  фінансових  вимог,  а також  розписка  ОСОБА_2   від 20.03.2018  про  отримання   від ОСОБА_1   платежів у розмірі  5 000  грн  20.01.2018, 20.02.2018, 20.03.2018  за оплату оренди  згідно  з договором  оренди,  не  є доказами, що  впливають  на  юридичну   оцінку обставин,  здійснену судом  в судовому рішенні, що переглядається (а.с.65-66, 151).
Так, вказана  угода  не   може  слугувати  підставою  для припинення  права  стягувача на  аліменти  для  дітей, оскільки не  відповідає вимогам ч.1 ст.190  СК  України,  а її умови  не   свідчать про  існування  між   сторонами на час  звернення  з заявою про  видачу судового  наказу спору  з приводу  аліментних  зобов`язань. 
З огляду на те, що  аліменти на утримання  повнолітньої  доньки сторін  ОСОБА_8 , 1998 року народження,  судовим наказом   від 22.10.2018  стягнуто не було, набуття останньою на підставі Додаткової  угоди №522 до  Договору  №1 від 11  січня  2016 р. про спільну  діяльність  у будівництві  житлового   комплексу в АДРЕСА_1 ( із змінами, внесеними Додатковою угодою №1 від 23 вересня  2016 р.) у власність однокімнатної квартири  за будівельною адресою:  АДРЕСА_1 , не  може  слугувати підставою для  його  перегляду.
Оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що обставини, на які посилається   ОСОБА_1 ,  не є істотними та не впливають на висновки суду, а надані заявником докази за своєю суттю не є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.
Доводи апеляційної скарги представника боржника щодо неналежної оцінки наданих до заяви про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами доказів  висновків суду першої інстанції не спростовують, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Боржник не  заперечував проти тієї  обставини,  що  на  час звернення  з заявою про  видачу судового  наказу   діти проживали разом  з матір`ю - ОСОБА_2 . 
Пояснення  представника  боржника в тій частині, що  з серпня  2019 року  ОСОБА_8 , 2002  року народження, проживає  у рідного  брата  боржника  в США,  а з березня  по  травень 2019   ОСОБА_5 , 2014 року народження,   проживав разом  з  батьком  ОСОБА_1 ,   є новими  обставинами,   які не існували на час  видачі  судового наказу у жовтні  2018  року, а тому не  можуть  слугувати підставами для його  перегляду.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не  вбачається. 
Відповідно  до  ч.4 ст.429 ЦПК  України у разі  відмови в задоволенні  заяви про  перегляд рішення, ухвали, постанови  за новоявленими обставинами суд постановляє  ухвалу.
Допущене  судом  першої інстанції  порушення  норм  процесуального  права в частині  постановлення  за наслідками  відмови в задоволенні  заяви про перегляд   судового наказу за нововиявленими обставинами  рішення,  а не  ухвали, не призвело  до неправильного  вирішення  питання,  а тому   колегія суддів дійшла висновку про   можливість   залишення  постановленого  судового  рішення  без змін,  а апеляційної скарги  без задоволення. 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Петренко Анни Сергіївни залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від  26 лютого 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне  судове  рішення  складено  16  липня  2020 року. 
 
Суддя-доповідач:                                                   Г. М.  Кирилюк 
            
Судді:                                                                      І. М.  Рейнарт 
 
                                                                                 Т. А. Слюсар