ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2853/20                                                                                      Суддя першої інстанції: Рідзель О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 жовтня 2020 року                                                                                        м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді          - Горяйнова А.М.,
суддів          - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,
за участю секретаря          - Король Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року, яке ухвалене в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича, за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
-           визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. (далі - приватний виконавець) від 20 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60921036 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 28 вересня 2019 року № 10062;
-           визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця від 16 січня 2020 року у виконавчому провадженні № 60921036 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що проживає у м. Золотоноша Черкаської області, у зв`язку з чим приватний виконавець, виконавчим округом якого є м. Київ, не мав законних підстав приймати виконавчий документ до виконання. 
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від приватного виконавця до суду не надходив. 
Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - Сизька Д.Б. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представників зазначених осіб. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.  
Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України, та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України. 
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. вчинив виконавчий напис від 28 вересня 2019 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 153882 грн 12 коп. 
Стягувач 20 грудня 2019 року пред`явив зазначений виконавчий напис до виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Табінському О.В.
Постановою приватного виконавця від 20 грудня 2020 року відкрив виконавче провадження № 60921036 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 28 вересня 2019 року № 10062. 
Також постановою приватного виконавця від 16 січня 2020 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Не погоджуючись із вказаними постановами державного виконавця, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання їх протиправними та скасування. 
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач зазначив фактичну адресу боржника - АДРЕСА_1 , яку в силу вимог ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» можна вважати місцем перебування фізичної особи. 
Також суд першої інстанції врахував, що виконавчий напис приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 28 вересня 2019 року, на виконання якого відкрите виконавче провадження, є чинним та у встановленому законом порядку не скасований.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Спірні правовідносини регулюються законами України «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 та ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса належить до переліку виконавчих документів, примусове виконання яких може здійснювати приватний виконавець. 
Згідно з ч. 2 ст. 24 вказаного Закону приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Положеннями ч. 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 23 зазначеного Закону відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність зазначаються у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. 
Згідно з інформаційною довідкою з Єдиного реєстру приватних виконавців України виконавчий округ приватного виконавця Табінського О.В. поширюється на м. Київ. 
Отже, виконавчий напис нотаріуса від 28 вересня 2019 року № 10062 міг бути пред`явлений до виконання приватному виконавцю Табінському О.В. у разі, якщо боржник - ОСОБА_1 проживає (перебуває) або його майно знаходиться на території м. Києва. 
У виконавчому написі нотаріуса від 28 вересня 2019 року № 10062 зазначено, що місцем проживання та місцем реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 . Такі ж відомості про місце проживання позивача були зазначені в кредитному договорі № 18.52-20/08-СК від 22 травня 2008 року. 
Стягувач, звертаючись до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження, зазначив, що місцем фактичного проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 . 
Разом з тим відомостей, які б підтверджували фактичне проживання позивача за вказаною адресою матеріали справи не містять. 
Висновок суду першої інстанції про можливість використання адреси про фактичне місце проживання фізичної особи - боржника, яку повідомив стягувач, ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». 
Згідно вказаної норми права у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Положення ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» дійсно передбачають можливість зазначення у заяві про примусове виконання рішення додаткових відомостей, які ідентифікують боржника. Такими відомостям можуть бути відомості про фактичне місце перебування боржника. 
Вирішуючи питання про можливість визначення місця виконання виконавчого напису нотаріуса на підставі повідомленої стягувачем адреси боржника, яка відрізняється від зазначеної у виконавчому документі, колегія суддів прийшла до таких висновків. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
За правила абз. 2 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що при визначенні місця проживання чи перебування приватний виконавець першочергово керується відомостями, які зазначені у виконавчому документі. 
У разі повідомлення стороною про зміну власного місця проживання чи перебування, приватний виконавець при вчиненні подальших виконавчих дій використовує нові відомості. 
Відомості про фактичне місце проживання боржника можуть бути повідомлені також стягувачем, однак для надання переваги таким відомостям у порівнянні з тими, що зазначені у виконавчому документі, вони мають бути документально підтвердженими.
Разом з тим, у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження міститься довільне посилання на адресу фактичного проживання боржника. 
Як раніше зазначалося, відомостей, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять. 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що приватний нотаріус неправомірно прийняв виконавчий напис нотаріуса від 28 вересня 2019 року № 10062 до виконання на основі відомостей про місце перебування боржника, які повідомлені стягувачем та відрізняються від відомостей, зазначених у виконавчому документі. 
Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 29 січня 2020 року у справі № 804/476/17. Згідно з вказаним судовим рішенням Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що державний виконавець в ігнорування наявної у виконавчому написі та кредитному договорі інформації щодо місця реєстрації боржника, протиправно надав перевагу інформації, заявленій в заяві стягувача про ймовірне місце проживання боржника та відкрив виконавче провадження. 
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що виконавчий документ - виконавчий напис нотаріуса від 28 вересня 2019 року № 10062 був пред`явлений не за місцем виконання. 
Згідно з п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Враховуючи, що виконавчий напис нотаріуса від 28 вересня 2019 року № 10062 належало повернути стягувачу, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання протиправними і скасування постанов приватного виконавця від 20 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження та від 16 січня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
У відповідності до пп.пп. «б», «в» п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з адміністративним позовом та заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 2312 грн 21 коп. та при зверненні з апеляційною скаргою - у розмірі 2522 грн 40 коп. 
Зазначені кошти, згідно з правилами розподілу судових витрат, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок відповідача. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, надав неналежну оцінку дослідженим доказав та ухвалив судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.
Згідно з ч. 4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 229, 242, 268, 272, 287, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -   
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року - скасувати. 
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича від 20 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60921036 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 28 вересня 2019 року № 10062.
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича від 16 січня 2020 року у виконавчому провадженні № 60921036 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича (місцезнаходження: вул. Старосільська, 1-У, оф. 3, 02125) судові витрати за подачу адміністративного позову та заяви про забезпечення позову в розмірі 2312 (дві тисячі триста дванадцять) грн 21 коп. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 2522 (дві тисячі п`ятсот двадцять два) грн 40 коп.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Головуючий суддя                                                                       А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк         

                                                                                                    Є.В. Чаку