ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 212/10876/19(2-а/212/24/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,     
  
розглянувши в м. Дніпро у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської обл від 21.05.2020 року в адміністративній справі №212/10876/19(2-а/212/24/20) за позовом ОСОБА_1  до  поліцейського батальйону № 1 роти № 1 Криворізького полку УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції  Бабіч Вадима Ігоревича про  визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі,-       
                                                                          
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся з зазначеним позовом.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської обл від 21.05.2020 року адміністративний позов залишено без змін.
Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адмінісративний позов.
В силу пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України         суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що поліцейським батальйону №1 роти №1 Криворізького полку УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Бабіч В.І. постановою серії ЕАК № 1877536 від 18.12.2019р. у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, до позивача ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн., оскільки ним було встановлено порушення вимог п.п. 19.9 ПДРУкраїни, а саме: 18.12.2019 о 16:35:15 в м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 97, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом RENAULT LOGAN, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався з ввімкненим заднім противотуманним ліхтарем в умовах достатньої видимості.
Позивачем постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності було оскаржено до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було надано докази в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, склад якого передбачено ч.2 ст.122 КУпАП. 
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується.
          Відмовляючи у задоволенні даного позову, суд першої інстанції мотивував це тим, що факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху був виявлений відповідачем, який з дотриманням вимог закону та обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. До такого висновку суд першої інстанції дійшов на підставі наданого відповідачем відеозапису.
          Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважаючи, що такі не відповідають обставинам справи з наступних підстав.
          Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).
          Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
          Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
          Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
          Частиною другою ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
          У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» міститься роз`яснення про те, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
          Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
          Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
          Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
          Стаття 90 КАС України вказує, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
          Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
          У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.
          В доведення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач надав суду відеозапис.
          За наслідками дослідження наявного в матеріалах справи відеозапису судом апеляційної інстанції встановлено, що він містить лише відеофіксацію перевірки відповідачем документів позивача та повідомлення останнього, що у відношенні нього буде розглянута справа про адміністративне правопорушення, а також розмову співробітника поліції та водія. Факту вчинення правопорушення ОСОБА_1 , порушення правил ПДР відеозапис не містить.
          Таким чином, наявний в матеріалах справи відеозапис не є доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки він не фіксує порушення, описане в оскаржуваній постанові.
          Згідно статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
          Отже, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не виконав обов`язку аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та не спростував твердження позивача про невчинення ним інкримінованого правопорушення.
          За даних обставин суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони, а отже і всього складу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.
          Згідно ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
          Згідно ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
          Відповідно до пункту 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
          З огляду на викладене оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення ЕАК № 1877536 від 18.12.2019 року підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.
          Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про неповне та неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи.
          Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;            2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а отже таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
          Керуючись статтями 229, 241, 250, 286, 308, 310, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
          Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської обл від 21.05.2020 року в адміністративній справі №212/10876/19(2-а/212/24/20) скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1  до  поліцейського батальйону № 1 роти № 1 Криворізького полку УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції  Бабіч Вадима Ігоревича про  визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі.
          Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕАК № 1877536 від 18.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов