Ухвала                                                              
16 липня 2020 року
м. Київ
справа № 369/126/19
провадження № 61-9696ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., 
Лідовця Р. А.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року ОСОБА_2 , а в лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулися до суду з позовами до їх сина - ОСОБА_1 , про стягнення з останнього аліментів на їх утримання в розмірі 1 500,00 грн кожному щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до їх смерті, посилаючись на те, що є особами пенсійного віку: ОСОБА_2 - 1938 року народження,          ОСОБА_3 - 1941 року народження, та потребують матеріальної допомоги, оскільки їхньої пенсії не вистачає для життя. Інших джерел доходу вони не мають. Відповідач жодної матеріальної допомоги їм не надає. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області                  від 03 грудня 2019 року об`єднано в одне провадження цивільну справу              № 369/126/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатного батька та цивільну справу № 369/1533/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатну матір. Об`єднаній цивільній справі присвоєно № 369/126/19 та передати для розгляду судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т. В.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області              від 31 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 03 січня 2019 року                   і довічно. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн, щомісячно, починаючи з 05 лютого 2019 року            і довічно. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Відкликано виконавчий лист, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області по цивільній справі № 369/126/19 за позовом   ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатного батька. Відкликано виконавчий лист, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області по цивільній справі № 369/1533/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатну матір. 
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів           у межах суми платежу за один місяць.
01 липня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга          ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 ,           ОСОБА_3 відмовити.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та 
у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 
2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 
4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків, а тому зазначена справа є малозначною в силу вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті                    в порядку спрощеного позовного провадження.
Касаційна скарга містить посилання на підпункт в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме: справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. При цьому, заявник не навів жодних обґрунтованих доводів та мотивів того, що вказана справа дійсно підпадає під зазначений ним випадок, за наявності якого судові рішення                         у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,          § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          Д. Д. Луспеник
                                                                                                                 Б. І. Гулько
                                                                                                                 Р. А. Лідовець