Справа № 425/1429/20 
Провадження № 33/810/168/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Чобур О.В., за участю секретаря Березіної І.А., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Якуніної Світлани Григорівни, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.08.2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює автослюсарем у ФОП ОСОБА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,
В С Т А Н О В И В:
Згідно з постановою, 12.05.2020 о 21 годині 13 хвилин по пр.Переможців, 28, у м. Рубіжне Луганської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Mondeo державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Вказує, що 12.05.2020 о 21 годині він дійсно рухався на автомобілі додому, йшов дощ і була погана видимість, ПДР він не порушував, його зупинили працівники патрульної поліції, які на його думку поводили себе незаконно, тобто вимагали відкрити багажник та салон автомобілю, стукали у вікно ліхтарем, намагалися ножем його відкрити, кричали, у зв`язку з чим він чотири рази викликав поліцію.
Вказує, що підстав, зазначених у ст. 34 Закону України «Про національну поліцію» для проведення поверхневого огляду, не було.
Зазначає про порушення його права на захист відповідно до ст. 268 КУпАП, оскільки йому відмовили скористуватися послугами адвоката.
Суд також відмовив у задоволенні його клопотання про допит свідка ОСОБА_3 . Пояснення свідків у справі є ідентичними, що свідчить про те, що вони були написані поліцейськими.
Також посилаючись на положення ст. 266 КУпАП, п.2.7 Інструкції по оформленню матеріалів про адміністративні правопорушення від 22.02.2001 № 185, п.п.1.3, 3.3 Розділу III «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» від 03.02.2016 № 100, зазначає, що досліджені у судовому засіданні відеозаписи не були безперервними, його стан та поведінка адекватні та зрозумілі в даній обстановці, жодних ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння не вбачається. Вказує, що він хвора людина, оскільки має одну нирку.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник Якуніна С.Г. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Якуніної С.Г., дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків. 

Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає як у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбаченні ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, а якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. 
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, повно й всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 12.05.2020 та доданим до нього відеозаписом з нагрудних відеокамер працівників поліції, рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області Гергеля М.О., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та поясненнями свідка ОСОБА_4 , наданими ним у судовому засіданні.
Обставини, які викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були розглянуті судом першої інстанції та їм була надана належна оцінка на підставі досліджених у судовому засіданні вищезазначених доказів.
Так, суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання ОСОБА_1 на те, що він не вживав наркотичних засобів не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляду у справі був протокол про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не сам факт його знаходження у такому стані. 
Всупереч доводам апеляційної скарги щодо порушення поліцейськими права на захист апелянта, суд обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_1 мав можливість запросити адвоката на місце зупинки або отримати юридичну консультацію в телефонному режимі, що підтверджується відеозаписом з нагрудних відеокамер працівників поліції, згідно якого ОСОБА_1 неодноразово телефонував адвокату, що не спростовував і сам ОСОБА_1 у судовому засіданні. Під час судового розгляду правову допомогу ОСОБА_1 здійснювала адвокат Якуніна С.Г.
Таким чином апеляційний суд не вбачає порушень права на захист ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не порушував ПДР та були відсутні підстави для його зупинки є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 від 12.05.2020, який керував автомобілем 12.05.2020 о 21:13 годині з увімкненими задніми протитуманними ліхтарями в умовах достатньої видимості в темну пору доби, чим скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП. Також порушення ОСОБА_1 ПДР підтверджуються відеозаписом.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про національну поліцію», одним із превентивних поліцейських заходів поверхневої перевірки є візуальний огляд особи та візуальний огляд речі або транспортного засобу поліцейським,  якщо існує достатньо підстав вважати, що в транспортному засобі знаходиться правопорушник або особа, свобода якої обмежується в незаконний спосіб.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що матеріалами справи не підтверджуються доводи  ОСОБА_1  щодо неправомірності відносно нього дій працівників поліції, не вбачає таких порушень і апеляційний суд, оскільки працівники поліції діяли в межах наданих ним Законом повноважень. 
Навпаки, відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції, свідчить про те, що ОСОБА_1 відмовлявся розмовляти з працівниками поліції, відмовлявся надавати посвідчення водія, тим самим перешкоджав працівникам патрульної поліції здійснити поверхневу перевірку.
Свідок ОСОБА_5 пояснив, що у нього склалося враження, що ОСОБА_1 був п`яний, оскільки він поводив себе неадекватно: відмовлявся вийти з автомобілю, заблокував двері, повільно розмовляв.
Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції вживав належні заходи щодо виклику свідка ОСОБА_3 до суду, однак останній у телефонному режимі повідомив, що знаходиться за межами м. Рубіжне.
Апеляційний суд вважає, що неявка зазначеного свідка у судове засідання не вплинула на повноту судового розгляду, оскільки матеріали справи містять достатні докази доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Не вбачає необхідності в допиті зазначеного свідка і апеляційний суд.
Також суд вірно зазначив, що письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які особисто ними підписані, узгоджуються з іншими доказами у справі, а їх ідентичність змісту не спростовує зазначені в них обставини справи, з чим погоджується і апеляційний суд, а тому доводи апеляційної скарги апелянта в цій частині є необґрунтованими. 
Перерви у відеофіксації подій, на які посилається ОСОБА_1 в апеляції, не потягли за собою спотворення доказів і не вплинули на доведеність його вини у вчиненні правопорушення.
За таких обставин, суд першої інстанції повно й всебічно дослідив докази у справі, які є послідовними, логічними та узгоджуються між собою та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною і не підлягає задоволенню, а постанова судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.08.2020 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.08.2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського 
апеляційного суду                                                         О.В. Чобур