Номер провадження: 22-ц/813/2779/20 
Номер справи місцевого суду: 520/5745/18
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Головуючого-судді: Комлевої О.С.,
Суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2019 року про відмову у зустрічному забезпеченні, постановлену під головуванням судді Салтан Л.В., -
в с т а н о в и в:
У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О., КП «Реєстраційна служба Одеської області», ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати недійсним договір №7063 купівлі-продажу майнових прав від 02 лютого 2018 року; визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відновити становище, що існувало раніше, а саме відновити реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 
02 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування домоволодінням, виселення, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати такими, що втратили право користування та виселити відповідачів із домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 А без надання іншого житлового приміщення.
Також, ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення позову, визначивши ОСОБА_2 розмір зустрічного забезпечення у розмірі 656500 грн., сплативши вказану суму на депозитний рахунок суду, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не має грошових коштів, іншого майна, за рахунок якого можливо було б відшкодувати збитки відповідача ОСОБА_1 . Вирішуючи питання щодо визначення співмірності заходів зустрічного забезпечення позову, ОСОБА_1 посилався на те, що вартість майна складає 656500 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду про відмову у зустрічному забезпеченні скасувати, задовольнити клопотання про зустрічне забезпечення, посилаючись на те, що ухвала постановлена при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, що судом порушені норми процесуального права.
У обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом була задоволена заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, однак суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 втратила право користування приміщенням у зв`язку із зверненням стягнення на нього за зобов`язаннями власника, що свідчить про відсутність у ОСОБА_2 грошових коштів та іншого майна, за рахунок якого можливо б відшкодувати збитки відповідача ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю ухвали про забезпечення позову.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О., КП «Реєстраційна служба Одеської області», ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому просила визнати недійсним договір №7063 купівлі-продажу майнових прав від 02 лютого 2018 року; визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відновити становище, що існувало раніше, а саме відновити реєстрацію права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 
02 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування домоволодінням, виселення, в якому просив визнати такими, що втратили право користування та виселити відповідачів із домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 А без надання іншого житлового приміщення.
Також, ОСОБА_1 просив про застосування заходів зустрічного забезпечення позову, визначивши ОСОБА_2 розмір зустрічного забезпечення у розмірі 656500 грн., сплативши вказану суму на депозитний рахунок суду, зазначивши, що ОСОБА_2 не має грошових коштів, іншого майна, за рахунок якого можливо було б відшкодувати збитки відповідача ОСОБА_1 .
Відмовляючи у задоволені клопотання ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення, суд першої інстанції виходив з наступного.
Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2019 року заборонено органам та суб`єктам державної реєстрації прав, Міністерства юстиції України, державним реєстраторам, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо об`єкта нерухомого майна домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місце знаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.
Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.
Таким чином, діючим законодавством передбачено випадки коли застосування зустрічного забезпечення є правом суду, а також коли суд зобов`язаний зробити це.
При розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.
Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Разом з тим, судом враховано, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Отже, у будь-якому випадку, для вирішення питання про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, за необхідно встановити, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, а також встановити, які існують можливі ризики завдання збитків, вжити судом заходами забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.
На підставі вищевикладених обставин, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення позову, оскільки визначені витрати не пов`язані з витратами на судовий розгляд справи.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  про те, що суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_2  втратила право користування приміщенням у зв`язку із зверненням стягнення на нього за зобов`язаннями власника, що свідчить про відсутність у ОСОБА_2  грошових коштів та іншого майна, за рахунок якого можливо б відшкодувати збитки відповідача  ОСОБА_1  у зв`язку з наявністю ухвали про забезпечення позову, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, а зазначені апелянтом витрати не пов`язані з витратами на судовий розгляд справи у відповідності до ч. 2 ст. 22 ЦК України.
Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції, відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2019 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складений 02 липня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк