Єдиний унікальний номер 219/3451/20
Номер провадження 33/804/381/20 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
11 серпня 2020 року                                                     місто Бахмут
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря Юрченко Т.С., захисника Гостренко С.Д., особи щодо якої вирішується питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу захисника Гостренко С.Д. на постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року, щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, іпн НОМЕР_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно з постановою суду 6 квітня 2020 року, о 00 годині 02 хвилин, в місті Бахмут вул. Привокзальна, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL Veсtra номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження медичного огляду у медичному закладі у встановленому законодавством порядку на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судові витрати.
З таким судовим рішенням не погодилась захисник Гостренко С.Д. та оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити. На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_1 не перебував в стані наркотичного сп`яніння, тому ознак, на які вказує поліцейський в нього не могло бути. Зазначений факт можуть підтвердити свідки, проте судом вони допитані не були. 
Стверджує, що сам ОСОБА_1 з початку зупинення транспортного засобу просив проїхати до медичного закладу задля проходження огляду, проте поліцейські тривалий час не виконували вимог закону щодо проведення огляду, та лише через годину запропонували проїхати у медичний заклад, проте у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я та саме з цих підстав він відмовився проїхати до медичного закладу, зазначене також можуть підтвердити свідки. 
Звертає увагу, що поліцейські при виявленні ознак наркотичного сп`яніння, не відсторонили останнього від керування транспортним засобом, що  не відповідає вимогам закону та залишилось поза увагою суду. 
Зазначає, що дослідженими в судовому засіданні доказами за відсутності можливості допитаті свідків і як наслідок порушення вимог ст. 266 КУпАП щодо порядку проведення огляду, вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення є недоведеною.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини,  що  пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як вбачається з матеріалів  справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1   визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП  за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На думку апеляційного суду, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку щодо його винуватості у скоєному адміністративному правопорушенні, що повністю та об`єктивно підтверджується зібраними по справі доказами.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №450194 від 06 квітня 2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які показали, що були запрошені свідками при пропонуванні ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що він відмовився (а.с. 5,6), постановою БАА № 244622, відповідно до якої ОСОБА_1 06.04.2020 року о 00-12 годині, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, що підтверджує законність зупинки транспортного засобу, ті під час складання зазначеної постанови у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, порушено координацію рухів та маються порушення мови.
Вказані ознаки наркотичного сп`яніння прямо передбачені інструкцією  «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Більш того, на відеозаписі, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, поза сумнівом у ОСОБА_1   наявні ознаки наркотичного сп`яніння, які викладені в протоколі (а.п. 2). Так під час пропонування ОСОБА_1 у присутності свідків пройти огляд на стан сп`яніння, останній відповідав не  чіткою мовою, тому поліцейським двічі задане питання щодо проходження огляду, при цьому свідок ОСОБА_2 тримала ОСОБА_1 , який хитався, зі сторони спини та повторила за ним відповідь на питання поліцейського, яка виразилась у формі відмови пройти огляд у медичному закладі. При цьому, на відеозаписі вбачається, що свідкам зрозуміло, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння відмовився. Тому твердження захисника про відсутність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 є надуманими та такими, що не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді. 
Відповідно до розділу ІІ п. 12  інструкції  «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року,  у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Виходячи з наведеної норми, апеляційний суд зауважує, що проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не передбачений, тому огляд саме на стан наркотичного сп`яніння  проводиться лише у медичному закладі, отже порушення порядку поліцейським Мітіним Л.Є. , при проведені огляду водія на стан наркотичного сп`яніння апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до відеозапису, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, автомобіль OPEL Veсtra зупинений працівниками поліції у зв`язку з тим, що номерний знак на автомобілі не освітлений, зазначене підтверджує факт керування транспортним засобом, що не заперечує сам ОСОБА_1 .  

Задля встановлення повних об`єктивних даних по справі та за клопотанням захисника, апеляційним судом викликались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до судового засідання для надання пояснень, зазначені свідки належним чином повідомлені про місце, час та дату розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, проте до судового засідання не з`явились, клопотань від них не надходило.  Крім того судом першої інстанції п`ять разів викликались зазначені свідки, проте жодного разу  свідок ОСОБА_2 або свідок ОСОБА_3 до суду не з`явились.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Як вбачається з відеозапису правопорушення, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є знайомими ОСОБА_1 , проте останній не вчинив жодних дій, щоб сприяти явці свідків до суду та їх допиту на підтвердження доводів ОСОБА_1 .
Отже судом першої інстанції та апеляційним судом вичерпані всі можливості задля допиту свідків, які викликались за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника. 
Посилання захисника, що зазначені свідки могли підтвердити факт невживання ОСОБА_1 наркотичних засобів, не впливають на доведеність вини останнього в інкримінованому адміністративному правопорушенні, оскільки ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності саме за відмову в проходженні огляду на стан сп`яніння, що є окремим складом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, а саме перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, в провину не ставиться. 
Твердження апеляційної скарги, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, оскільки поліцейські біля години з ним спілкувались, хоча спочатку він сам пропонував проїхати до медичного закладу, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з відеозапису ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому жодного зауваження щодо тривалого часу спілкування з ним та щодо погіршення стану здоров`я він не висловив та в протоколі про адміністративне правопорушення зауважень не записав та взагалі відмовився від надання пояснень, свідки які є його знайомими, також жодного зауваження не висловили. Зазначене вказує на спробу ОСОБА_1 уникнути від адміністративної відповідальності шляхом вигадування різних версій подій.
Твердження захисника, що поліцейськими порушено вимогу закону та ОСОБА_1 не відсторонено від керування транспортним засобом, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та не спростовує факт скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч .1 ст. 130 КУпАП, яке виразилось у відмові водія ОСОБА_1 проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння. 

Виходячи з наведеного, апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.
Будь яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді, таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не вказують на порушення суддею при розгляді справи вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування постанови судді, не вбачається.

Разом з цим, до апеляційного суду надійшло клопотання директора ТОВ «ДЕН-ДЕЙ» ОСОБА_6 про бажання взяти ОСОБА_1 на поруки. Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 під час трудових відносин проявив себе як відповідальна, уважна, стримана особа та працівник. Характеризується з позитивної сторони, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Зазначив, що готовий забезпечити його виправлення, проте до судового засідання задля підтвердження доводів клопотання та волевиявлення своєї позиції щодо виправлення ОСОБА_1 не з`явився. 
Відповідно до ч.1 ст.21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, може бути звільнена від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу. Умовою такого звільнення є переконання про те, що до особи доцільно застосувати захід громадського впливу. Таке переконання ґрунтується на даних про характер вчиненого правопорушення у поєднанні із даними про особу правопорушника. 
При вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_1 від відповідальності із передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу апеляційний суд, з`ясовує питання щодо узгодженості такого звільнення із завданнями КУпАП та метою адміністративного стягнення.
Так, відповідно до ст. 1 КУпАП завданнями цього кодексу є, в тому числі, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі точного і неухильного додержання законів України.
За змістом ст. 23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Аналіз указаних правових норм, у поєднанні із характером вчиненого правопорушення, відсутністю пом`якшуючих обставин та невизнання ОСОБА_1 своєї вини, дає підстави стверджувати про неможливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності із зазначених вище підстав, оскільки таке звільнення не буде сприяти виконанню завдань КУпАП, а накладення на ОСОБА_1   стягнення є необхідним для досягнення його мети у виді запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що клопотання директора ТОВ «ДЕН-ДЕЙ» Дейкун А.Є. задоволенню не підлянає.
На підставі викладеного, керуючись  ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Гостренко С.Д. залишити без задоволення.
Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП,  залишити без змін.
Клопотання про взяття ОСОБА_1 на поруки залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя